Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/6484/23
Провадження №: 2/332/719/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в особі представника адвоката Рогозіна Олексія Вікторовича до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2023р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2014 року у справі №332/2371/14-ц . В обґрунтування позову зазначив, що з 26.06.2010 року по 10.09.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2014 року по справі №332/2371/14-ц було частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.05.2014 р. і до повноліття дитини. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. На разі, у позивача змінився сімейний стан що значно влинуло і на його матеріальне становище. Тому позивач просить зменшити розмір аліментів , які він сплачує на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення її повноліття щомісячно, з 1/4 до 1/6 частини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвалою від 07.11.2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи(а.с.33).

26.06.2024р. суд ухвалив заочне рішення по справі (а.с.59-62).

Ухвалою суду від 29.11.2024р. заочне рішення від 26.06.2024р. скасовано (а.с.121).

16.12.2024р. відповідачка ОСОБА_2 через свого представника адвоката Левицьку Ю.В. надала суду відзив на позов, в якому зазначено, що дитина хворіє, потребує постійного лікування, у дитини алергія на продукти, тому її раціон складається тільки з найкращих продуктів. Вважає, що позивач не надав належних доказів погіршення свого матеріального становища, а сам факт народження дитини не є підставою для зміни розміру аліментів. Просила в позові відмовити (а.с.128-134).

06.05.2025р. позивач ОСОБА_1 надав суду Заяву про збільшення позовних вимог та уточнений позов від 02.05.2025р. , в якому просив зменшити розмір аліментів , які він сплачує на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення її повноліття щомісячно, з 1/4 до 1/8 частини, але не менше ні 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.186-190 ). Уточнений позов направлено відповідачці поштою рекомендованим листом разом з повісткою в установленому законом порядку (а.с.203, 204).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надійшла заява від представників сторін про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримав та просив його задовольнити, відповідач просив у позові відмовити.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 26.06.2010 року по 10.09.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2014 року по справі №332/2371/14-ц було частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.05.2014 р. і до повноліття дитини. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено(а.с. 6, 217-221).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30.09.2014р. було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасовано рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2014 року та ухвалене нове рішення, яким задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.05.2014 р. і до повноліття дитини (а.с. 214-216).

Наразі, у позивача ОСОБА_1 змінився сімейний стан, що значно вплинуло і на його матеріальне становище.

Так, 24.04.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб (а.с. 7), ІНФОРМАЦІЯ_2 від другого шлюбу у позивача народився син ОСОБА_5 (а.с.12).

Також, позивач допомагає утримувати сина ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має інвалідність II групи з дитинства безстроково та попри свій вік навчається у КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» Запорізької обласної ради в 4 класі.

Місцезнаходження біологічного батька ОСОБА_7 невідоме, в свідоцтві батька було записано зі слів матері, жодної допомоги від біологічного батька не надходить.

ОСОБА_6 офіційно не працює, доходів немає, отримає лише державну соціальну допомогу на дітей.

Відповідно до довідки про склад родини, виданої будинковим комітетом будинку АДРЕСА_3 наразі до складу родини позивача входить дружина ОСОБА_8 , а також 2 дитини: ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Вказані особи знаходяться на одноособовому утриманні позивача. Фактично, родина існує виключно за рахунок Позивача.

Зазначені обставини підтверджено відповідними довідками про доходи позивача та членів його сім`ї, а також про інвалідність дитини та склад сім`ї (а.с.9-27).

Отже, покладення на позивача обов`язку сплачувати 1/4 заробітку на одну дитину є неспіврозмірним з обсягом його доходів, та не дає йому можливості здійснювати витрати, необхідні для забезпечення життєвих потреб, а також забезпечення його сина ОСОБА_5 та інших членів родини.

Враховуючи вищезазначене, існують всі підстави для зменшення розміру аліментів. Позивач вправі претендувати на розвиток своєї особистості, на створення нової сім`ї і виховання і утримання в ній дітей.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХII(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.3 зазначеної Конвенції встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитини такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування(пункт 1 статті 18 цієї Конвенції. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права.

З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів , визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками , суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану , погіршення або поліпшення здоров`я когось із них .

Вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, які мають стягуватись з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує інтереси дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та інші вищезазначені обставини.

За вказаних обставин, суд вважає, що раніше визначений за рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню з 1/3 до 1/5 частини.

Також, суд вважає необхідним відкликати, після набрання даним рішенням суду законної сили , виконавчий лист по цивільній справі №332/2371/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Керуючись ст. ст. 4,5,12, 81, 82,83, 89, 141, 259, 263-265, 282-283 ЦПК України, ст.ст.180-182 ,192 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначений рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30.09.2014р. у справі №332/2371/14-ц (22-ц/778/4041/14).

Стягнути з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволені інших позовних вимог - відмовити

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 30.09.2014р. у справі №332/2371/14-ц (22-ц/778/4041/14) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відкликати, після набрання даним рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.В.Сінєльнік