Провадження №: 2-о/336/354/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

16 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участі секретаря судового засідання Степливої Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу №336/8830/25 за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, подану в порядку окремого провадження,

за участі: заявниці ОСОБА_1 , свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

12.09.2025 заявниця звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

1) заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) заявниці та її неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) заборонити спілкування з неповнолітньою дитиною заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є постраждалою дитиною у справі;

3) заборонити наближатися менше ніж на 500 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявниці та її неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

4) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю та її неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

5) заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати з заявницею та її неповнолітньою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що у 2014 році вона познайомилась з ОСОБА_3 , активно спілкуватись з яким почала у квітні 2024 році. В червні 2024 року заявниця з її неповнолітньою дитиною та ОСОБА_3 почали проживати разом, вести спільний побут за адресою: АДРЕСА_1 . Заявниця проживає за цією адресою згідно із договором найму житлового приміщення з 2021 року. Зі згоди власниці квартири, разом із заявницею почав проживати й ОСОБА_3 . Спільне проживання тривало з червня 2024 року по липень 2025 року. ОСОБА_3 систематично вчиняв домашнє насильство по відношенню до заявниці. Свідком такого насильства стала також неповнолітня дочка заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як стверджує заявниця, домашнє насильство з боку ОСОБА_3 почалось в серпні 2024 року і триває до сир пір, є систематичним, виражається в постійному контролюванні життя заявниці, її соціальних контактів, перешкоджанню у її вільному пересуванні за межі житлового приміщення, безпідставних допитах, сварках у присутності дитини, провокування на конфліктні ситуації, зокрема у нічний час, а також у погрозах, залякуванні, агресивній поведінці, спробах вдарити її. У липні 2025 року на прохання заявниці ОСОБА_3 покинув місце її проживання, після чого вона розірвала з ним будь-які відносини. Незважаючи на це, ОСОБА_3 продовжує вчиняти систематичне психологічне насильство у вигляді постійних переслідувань та намагань поговорити та примиритись, чого заявниця категорично не бажає, у зв`язку із чим ОСОБА_3 погрожує їй, що ніколи не залишить її та дитину у спокої, буде переслідувати її та чинити психологічний тиск, поки вони не змінять свого ставлення до нього. Заявник звернулась до поліції для вжиття заходів по убезпеченню її від ОСОБА_3 .

Заявниця переконана, що подальше переслідування та вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 становить загрозу як для її психічного та фізичного здоров`я, так і для її неповнолітньої доньки. Зазначає, що дії ОСОБА_3 спричиняють страждання та ведуть до виснаження та проблем зі здоров`ям. Заявниця та її донька перебувають у постійній емоційній напрузі, оскільки дії ОСОБА_3 становлять для них високий ступінь ризику настання несприятливих наслідків.

На підставі наведеного заявниця просить задовольнити заяву.

Ухвалою судді від 12.09.2025 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання в порядку окремого провадження, за участі заявниці, заінтересованої особи. Задоволено клопотання заявниці про виклик в судове засідання свідків.

У судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала, надала пояснення на підтвердження викладених обставин, вважає, що заборони, які просить вжити стосовно заінтересованої особи, є обґрунтованими та необхідними для її захисту та захисту її неповнолітньої дитини. В судовому засіданні надала довідку, що з 01.07.2025 по 28.08.2025 тимчасово проживала разом із донькою у притулку, як особи постраждалі від домашнього насильства, де вони отримували психологічні, соціально побутові та соціально педагогічні послуги.

Заінтересована особа ОСОБА_3 викликався в судове засідання шляхом SMS-повідомлення, однак до суду не з`явилася з невідомих причин, що відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Заяв по суті справи після відкриття провадження від сторін не надходило.

Заслухавши пояснення заявниці та покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з такого.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками від 08.06.2022 №2302- та №2302- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. За цією адресою заявниця та її донька проживають на підставі договору найму (оренди) житлового приміщення від 03.09.2021.

Відповідно до довідки, виданої головою правління ОСББ «Цитрусова 6» разом із заявницею та її донькою, у період з червня 2024 року по липень 2025 року проживав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом досліджено чисельні скріншоти з переписки у соціальних мережах, зокрема у застосунку «Viber», між заявницею ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в яких ОСОБА_3 постійно контролює місце перебування заявниці та її доньки, здійснює тиск психологічного характеру, вимагаючи повідомити її місцезнаходження та зустрітись з ним, ігноруючи відмову заявниці у таких зустрічах. Крім того, за змістом повідомлень ОСОБА_3 слідує, що він погрожує вчинити самогубство, у разі, якщо ОСОБА_1 з ним не зустрінеться. Також, ОСОБА_3 надсилав смс-повідомлення знайомій заявниці ОСОБА_6 з проханням організувати йому та ОСОБА_1 зустріч. З метою встановлення місцезнаходження заявниці ОСОБА_3 здійснювались багаторазові запити через сервіс Google Maps на її електронну пошту, що розцінено як намагання переслідування заявниці.

Свідок ОСОБА_4 показала суду, що є власницею квартири, в якій проживає заявниця з її дитиною за Договором найму житлового приміщення. З ОСОБА_3 не знайома, бачила його один раз, коли приїхала до помешкання, в якому він знаходився один, був агресивний. Зі слів ОСОБА_1 знала, що ОСОБА_3 її пригнічує, не дає спокійно жити, постійно здійснює на неї тиск, не приймає її відмову у спілкуванні, пошкодив двері у квартирі, коли намагався її вдарити. Одного разу під час спілкування по телефону чула, як донька заявниці ОСОБА_7 була налякана, що знов прийде ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні надала покази, що декілька разів бачила ОСОБА_3 , знала що між ним та заявницею постійні сварки. Підтвердила, що ОСОБА_3 вимагав, щоб вона організувала йому зустріч з заявницею, періодично телефонує їй і пише СМС-повідомлення, щоб вона допомогла зустрітися із ОСОБА_1 .

Суду наданий талон-повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.08.2025, в якому зафіксоване звернення ОСОБА_1 до ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області щодо переслідування та погроз відносно неї ОСОБА_3 .

Також, відповідно до довідки №151, наданої 15.08.2025 Комунальним закладом «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» Запорізької обласної ради з 01.07.2025 по 28.08.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у притулку закладу як постраждалі від домашнього насильства для отримання невідкладної комплексної допомоги з тимчасовим розміщенням, отримували психологічні, соціально побутові та соціально педагогічні послуги.

При розгляді заяви, суд виходить з таких положень чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно зі ст.26 вказаного Закону, право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, крім інших, постраждала особа або її представник.

Базовим нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства.

Протидія домашньому насильству - це система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на припинення домашнього насильства, надання допомоги та захисту постраждалій особі, відшкодування їй завданої шкоди, а також на належне розслідування випадків домашнього насильства, притягнення до відповідальності кривдників та зміну їхньої поведінки.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.26 Закону №2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч.1 ст.1 Закону N 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Обмежувальним приписом (ч.2 ст.26 Закону) визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19, пр. № 61-11564св19 зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Суд дійшов висновку про те, що наразі існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства колишнім співмешканцем заявниці ОСОБА_3 , а також настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики дійсно є реальними.

За таких обставин, суд, враховуючи вище наведені норми законодавства, за результатами розгляду справи, вважає, що з метою запобігання продовженню здійснення ОСОБА_3 домашнього насильства стосовно заявниці, зокрема, актуальність ризиків продовження та повторення протиправної поведінки, що порушує права заявниці, з метою захисту її прав від проявів домашнього насильства в сім`ї, встановив підстави для задоволення заяви у визначений заявницею спосіб строком на 6 місяців, що відраховуються з 16.09.2025 (дати ухвалення рішення суду).

Відповідно до ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

За приписами ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 273, 294, 350-1-350-8, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, подану в порядку окремого провадження, - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання/перебування не відома, на строк шість місяців, що відраховується з 16.09.2025 (дати ухвалення рішення суду).

Визначити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 у зв`язку із видачею обмежувального припису на строк його дії:

1) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати в місці спільного проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спілкування з неповнолітньою дитиною ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є постраждалою дитиною у справі;

3) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися менше ніж на 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

4) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

5) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вести листування, телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису повідомити відділ поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік, а також районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Реквізити учасників справи:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , яка діє в тому числі в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя П.Л. Коваленко