Справа № 450/2170/24 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/611/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Пустомитівська міська рада, як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

15.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовував тим, що він та відповідачка є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідач не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків, не піклується про дочку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дочці доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені обставини вважав достатніми підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 . Просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Заочне рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що ОСОБА_2 вдруге одружилася та на даний час постійно проживає за межами України. Спілкування дитини з матір`ю відбувається лише в телефонному режимі 2-3 рази на місяць. При цьому, донька повністю перебуває на його утриманні та лише він займається її вихованням. З характеристики з місця навчання ОСОБА_3 вбачається, що більше уваги вихованню доньки приділяє батько дитини, оскільки матір проживає за кордоном. Також з пояснень неповнолітньої дитини ОСОБА_3 вбачається, що вона перебувала з матір`ю у ОСОБА_4 , а згодом у Швейцарії, але виявила бажання повернутись в Україну, де проживає її батько. На територію України вона повернулась з невідомою їй до цього особою на ім`я ОСОБА_5 , якому батько надав довіреність. Жодних подарунків донька від ОСОБА_2 не отримує. Крім того, в період перебування доньки з матір`ю за кордоном, остання не цікавилась дитиною, у зв`язку з чим донька виявила бажання повернутися в Україну та проживати разом з батьком.

Зазначає, що матір дитини не цікавиться її навчанням, станом здоров`я, не бере участі у її вихованні, не піклується про фізичний і моральний розвиток доньки, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, та не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. При цьому, відповідачка, проживаючи тривалий час за межами України та маючи стабільний заробіток, не надає грошових коштів на утримання дитини, чим позбавляє доньку права на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_6 та представник Пустомитівської міської ради - Мота .В.І.апеляційну скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Наслідком позбавлення батьківських прав, як виняткового заходу, є істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

Згідно положень ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тлумачення ч. 6 ст. 19 СК України дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Судам необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки не у достатній мірі спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 20 березня 2024 року у справі № 204/2097/22 (провадження № 61-951св24), 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22 (провадження № 61-16965св23), 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23), 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19).

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 березня 2022 року розірвано.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 18 травня 2010 року Містківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

Дитина сторін проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ОСББ «Спортивна Затишок» про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проживає за кордоном, з 31.05.2023 року на території України не перебувала.

Згідно характеристики, наданої класним керівником та директором Пустомитівського ліцею № 1, ОСОБА_3 навчається у Пустомитівському ліцеї № 1 Пустомитівської міської ради. За час навчання зарекомендувала себе як старанна та працьовита учениця, бере активну участь у громадському житті школи і класу, грає на бандурі та гарно співає. Батьки учениці приділяють належну увагу вихованню доньки, більше батько, оскільки матір за кордоном.

Як убачається з висновку № 02-08/1874 від 24 жовтня 2024 року орган опіки та піклування Пустомитівської міської ради, ознайомившись з документами, які містяться у матеріалах даної справи (№450/2170/24), заслухавши пояснення батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_2 , яка у телефонному режимі повідомила, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, якщо таке бажання виявила її донька, врахувавши думку неповнолітньої ОСОБА_3 , яка висловила бажання про позбавлення її матері батьківських прав, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Висновок органу опіки та піклування Пустомитівської міської радиобґрунтовано тим, що матір дитини повністю ухилилась від виконання батьківських обов`язків, не проявляє любові та заінтересованості до дитини, разом з нею не проживає, не цікавиться розвитком, навчанням, станом здоров`я, не бере участі у її вихованні, не піклується про фізичний і моральний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дочці доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює належних умов для розвитку природніх здібностей доньки, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, матеріально та фінансово не допомагає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , районний суд виходив з того, що ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання покладених на неї батьківських обов`язків розпочалось після введення воєнного стану в Україні та оголошення загальної мобілізації. Належні докази ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання покладених на неї батьківських обов`язків у період з 04 травня 2010 року (дата народження дитини) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (введення воєнного стану) в матеріалах справи відсутні. Саме по собі нерегулярне спілкування матері з донькою у зв`язку з її проживанням за межами України не може однозначно свідчити про ухилення матері від виконання свого обов`язку щодо виховання та утримання дитини. Разом з тим, згідно наданих дитиною ОСОБА_3 пояснень, до початку повномасштабного вторгнення на територію України та під час війни вона протягом 2 років проживала за кордоном разом з матір`ю, яка належно виконувала свої батьківські обов`язки, цікавилась розвитком доньки, оплачувала її навчання в іноземній школі, брала участь у її вихованні, спілкувалась та піклувалась про дитину. При цьому висновок комісії з питань захисту прав дитини Пустомитівської міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважав недостатньо обґрунтованим та таким, що не відповідає інтересам дитини.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає встановленим судом обставинам та матеріалам справи, в яких відсутні належні докази на підтвердження доводів ОСОБА_1 про ухилення ОСОБА_2 від виконання її батьківських обов`язків, що згідно ст. 164 СК України є єдиною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, колегія суддів враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та виключною мірою щодо батьків, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра