Справа № 698/518/25
Провадження № 2/698/289/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Триліс Я.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 283709417 від 23.08.2023 року у розмірі 30967,20 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.08.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 283709417 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до умов договору кредитної лінії № 283709417 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6000,00 грн., на рахунок позичальника, картка № НОМЕР_1 з кінцевим терміном повернення 22.09.2028 року, мета кредиту на споживчі цілі, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 3690,00 грн., реальна річна процентна ставка 34000,89 % річних. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 30967,20 грн., яка складається із: 6000,00 грн. заборгованості по кредиту, 24967,20 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Ухвалою суду від 17.06.2025 року відкрито провадження по зазначеній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. За клопотанням представника позивача витребувано у АТ "Універсал Банк" відомості щодо зарахування коштів ОСОБА_1

16.07.2025 року до суду від представника відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити ТОВ «ФК «ЕЙС» в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказує про те, що право вимоги до ОСОБА_1 не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року. До того ж, така вимога на момент укладення договору мала б бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 23.08.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір з ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

24.07.2025 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшли додаткові пояснення згідно яких зазначає, що відповідач ОСОБА_1 не врахувала усі матеріали справи та помилково визначила, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. В свою чергу, позивач долучив до позовної заяви всі належні докази, а саме договір факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 р. та витяг з реєстру прав вимоги 255 від 24.10.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. Також зазначив, що реєстр прав вимоги до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. , до якого включено кредитний договір № 283709417 від 23.08.2023 року укладено 24.10.2023 року, тобто через два місяці після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не є майбутнім, як помилково вважає відповідачка. Отже відповідач не вірно трактував положення договору та дійшов хибного висновку, що передача права вимоги відбувається у момент підписання договору. Насправді ж право вимоги переходить у момент підписання реєстру , який є невід`ємною частиною договору факторингу. Висновок відповідача про відсутність переходу права вимоги є необгрунтованим, оскільки грунтується на помилковому тлумаченні моменту виникнення права вимоги та його передачі за договором факторингу.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до приписів ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, у приписах ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За правилом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 23.08.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитої лінії № 283709417, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6000,00 грн., на рахунок позичальника, картка № НОМЕР_1 з кінцевим терміном повернення 22.09.2028 року, мета кредиту на споживчі цілі, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 3690,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 9690,00 грн., реальна річна процентна ставка 34000,89 % річних. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 30967,20 грн., яка складається із: 6000,00 грн. заборгованості по кредиту, 24967,20 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем, сума/ліміт кредиту 6000,00 грн.,строк кредитування до 1857 днів, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом на рахунки позичальника в наступному порядку: у розмірі 6000,00 грн. - на рахунок позичальника, картка № НОМЕР_1 у національній валюті. Процентна ставка 34000,89% річних, тип процентної ставки фіксована. Загальні витрати за кредитом 3690,00 грн., Орієнтовна загальна вартість кредиту 9690,00 грн..

Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога" (www.moneyveo.ua).

На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор PJVW для підписання Кредитного договору № 283709417 від 23.08.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії та іншими супутніми документами.

Відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена із вказаними документами та зобов`язується виконувати їх умови. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису. На виконання умов договору відповідачці було надано кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн. грн. шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

Зідно довідки від 23.08.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повідомляє про успішність наступних операцій, згідно договору № 283709417 від 23.08.2023 р. укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 23.08.2023 року ОСОБА_1 за кредитним договором № 283709417 на картку № 4441-11ХХ-ХХХХ-5199 перераховано кошти у сумі 6000,00 грн..

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 283709417 від 23.08.2023 року боржниця ОСОБА_1 заборгувала первинному кредитору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» загальну суму заборгованості за кредитом 15232,80 грн., з яких 6000,00грн. заборгованість по тілу кредиту, 9411,60 грн. заборгованість за відсотками по кредиту.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості ТОВ "Таліон Плюс", внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики виникла заборгованість, яка станом на 10.10.2024 р. становить 30967,20 грн., яка складається з 6000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за відсотками - 24967,20 грн.. Згідно наданої ТОВ «ЕЙС» виписки з особового рахунка за кредитним договором № 283709417 заборгованість ОСОБА_1 станом на 05.06.2025 складає 30967,20 грн., з яких 6000,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 24967,20 грн. прострочена заборгованість за процентами.

Крім того, згідно наданої інформації АТ «Універсал Банк» від 23.07.2025 року на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 та за період з 23.08.2023 року по 28.08.2023 року здійснено зарахування на суму 6000,00 грн..

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року.

28.11.2019 року «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишились без змін. 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 , що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору по 31.12.2022 року. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору 31.12.2024 року.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 255 від 24.10.2024 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 15411,60грн.

10.10.2024 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір фактоингу № 10/1024-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 2 від 10.10.2024 до договору факторингу № 10/1024-01 від 10.10.2024 від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 30967,20 грн.. З 29.05.2025 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС» уклали договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого на користь ТОВ "ФК "ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 283709417 від 23.08.2023 року.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до ТОВ "ФК "ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 30967,20 грн., що підтверджується актом прийому-передач і реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025. При цьому викладені у відзиві на позовну заяву заперечення відповідача судом сприймаються критично, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За правилами ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2018 року в справі № 243/11704/15-ц. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Верховний Суд у постанові від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18 зазначив, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Так, суду надано копію договору факторингу № 29/05/25-Евід 29.05.2025 року підписаний ЕЦП сторін та завірений електронною печаткою, про що надано відповідне підтвердження.

Пунктом 1.1 Розділу 1 (предмет договору) договору факторингу № 29/05/25-Евід 29.05.2025 року, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги за договором кредитної лінії № 283709417 від 23.08.2023 року, що підтверджується копією Реєстру боржників № 1 від 29.05.2025.

Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 06.06.2025 року № 248 ТОВ «ФК «ЕЙС» заплатило ТОВ «ФК "Онлайн Фінанс"грошові кошти у сумі 437227,55 грн., призначення платежу: часткова оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що доводи відповідача повністю спростовуються наданими суду доказами.

На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, які не спростовані відповідачем належними доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» є обґрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», яка набула права вимоги, заборгованості за договором кредитної лінії№ 283709417 від 23.08.2023 року у розмірі 30967,20 грн.. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн..

Що стосується стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

ТОВ «ФК «ЕЙС» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові Верховного Суду від 12.12.2019 року у справі №2040/6747/18.

На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року, копію ордера на надання правничої допомоги від 29.05.2025 року, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року, копія додаткової угоди № 3 до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 30.05.2025 року, копію довіреності від 29.05.2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Суд, враховуючи складність справи, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, наявність численної усталеної практики, а також враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_1 на корить ТОВ «ФК «ЕЙС» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 3000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 516, 525, 526, 610, 611, 626, 629, 1048, 1050, 1054, 1077-1080 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (02175, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, ) заборгованість за договором кредитної лінії № 283709417 від 23.08.2023 року в розмірі 30967 (тридцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (02175, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 (сорок) коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп..

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко