Справа № 691/804/25
Провадження № 2/691/646/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 серпня 2025 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді Синиці Л. П., за участю секретаря судового засідання Харук Л. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

В червні 2025 року ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" звернулось до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом (документ оформлений в системі "Електронний суд" 21.06.2025) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з тих підстав, що 14.09.2021 між Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2879, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", розміщений на офіційному веб-сайті Банку https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, що разом становлять єдиний Кредитний договір. Банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання в порядку, встановленому договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до умов кредитного договору, цільове призначення кредиту: на споживчі потреби. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 62550,82 грн, з яких: 33720,15 грн - заборгованість по тілу кредиту, 0,67 грн - заборгованість по відсотках, 28830 грн - заборгованість по комісії. 28.03.2024 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Цикл Фінанс" було укладено Договір факторингу № 28/03/24, АТ "Банк Кредит Дніпро" відступлено право вимоги за кредитним договором № 2879 від 14.09.2021 року на користь ТОВ "Цикл Фінанс", а відповідно ТОВ "Цикл Фінанс" набуло право вимоги до відповідача. Сума боргу перед новим кредитором згідно договору факторингу становить 62550,82 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість в загальному розмірі 62550,82 грн, та у порядку розподілу судових витрат, стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

26.06.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін.

У судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належно. В позовній заяві представник позивача Кеню Д. В. просив провести розгляд справи про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 без участі позивача ТОВ "Цикл Фінанс", та у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи. Інших заяв (клопотань) до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ЦПК України, шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації, встановлену судом, що підтверджено даними АТ "Укрпошта", рекомендовані повідомлення № 205 (на 31 липня 2025 року), № 584 (на 27 серпня 2025 року), повернулись на адресу суду без вручення, із зазначенням "адресат відсутній за вказаною адресою", та оголошенням на сайті Судової влади України.

Згідно статей 233, 280 ЦПК України, суд ухвалив розгляд справи провести за відсутності учасників справи в судовому засіданні на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статей 11, 509 ЦК України, договір є підставою для виникнення зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Та, зобов`язання, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, 14.09.2021 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 2879, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" із змінами і доповненнями, затверджений банком на розміщений на офіційному сайті банку та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, в тому числі із Графіком платежів/розрахунок орієнтовної загальної вартості кредиту для клієнта та орієнтовної реальної річної процентної ставки за цим договором (Розділ 4), що разом становлять єдиний Кредитний договір, та за умовами якого банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором, який підписаний ОСОБА_1 власноруч.

Істотними умовами договору, за нормами частини 1 статті 638 ЦК України, є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно п. 1. 2. вказаного договору банк надав клієнту кредит на наступних умовах: сума кредиту 37 200,00 грн, строк кредитування 24 місяці, із кінцевою датою повернення кредиту 14 вересня 2023 року, цільове призначення: на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 0,001% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості з 14.09.2021 по 13.04.2022 - 7 % від суми кредиту, з 14.04.2022 по 13.10.2022 - 5,5 % від суми кредиту, з 14.10.2022 по 13.04.2023 - 4 % від суми кредиту, з 14.04.2023 по 14.09.2023 - 2,25 % від суми кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно виписки по особовому рахунку, 14.09.2021 АТ "Банк Кредит Дніпро" було перераховано кошти в розмірі 37200,00 грн на рахунок ОСОБА_1 , призначення - надання кредитних коштів згідно кредитного договору № 2879 від 14.09.2021 року.

Отже, при укладанні кредитного договору АТ "Банк Кредит Дніпро" виконав всі передбачені умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі зі сплатою певних відсотків за користування кредитними коштами, комісії.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка становить 62550,82 грн і складається із: заборгованості по тілу кредиту 33720,15 грн; заборгованості по відсоткам 0,64 грн; заборгованості по комісії 28830 грн, що підтверджено розрахунком боргу АТ "Банк Кредит Дніпро".

28.03.2024 між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Цикл Фінанс" укладено Договір факторингу № 28/03/24, за яким АТ "Банк Кредит Дніпро" відступлено право вимоги за кредитним договором № 2879 від 14.09.2021 року на користь ТОВ "Цикл Фінанс", а ТОВ "Цикл Фінанс" набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 в загальному розмірі 62550,82 грн, що підтверджено в тому числі, Витягом Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 року.

Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Оскільки, на момент подання позову, зобов`язання з повернення коштів за Кредитним договором № 2879 від 14.09.2021 року відповідачем ОСОБА_1 не виконано та існує заборгованість, позивачем ТОВ "Цикл Фінанс" заявлено вимогу про стягнення боргу в розмірі 62550,82 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 33720,15 грн; заборгованості по відсоткам 0,52 грн; заборгованості по комісій 28830 грн.

Відповідно до частини 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку первісний кредитор - АТ "Банк Кредит Дніпро").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Універсальний договір банківського обслуговування це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

ТОВ "Цикл Фінанс" пред`являючи вимогу про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема проценти за користування кредитом та комісії.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, наявні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості, згідно з наданим розрахунком, за тілом кредиту в розмірі 33720,15 грн та заборгованості по відсоткам - 0,64 грн.

Щодо стягнення заборгованості по комісії у розмірі 28830 грн за кредитним договором № 2879 від 14.09.2021 року, суд приходить до такого висновку.

Згідно вимог статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Так, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку, обслуговування кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У кредитному договорі № 2879 від 14.09.2021 року за участю фізичної особи - споживача слід враховувати вимоги законодавства про захист прав споживачів.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" статтю 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Згідно пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Разом з тим, відповідно до частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно частини 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, в пункті 1.2 Кредитного договору № 2879 від 14.09.2021 року, передбачена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості з 14.09.2021 по 13.04.2022 - 7 % від суми кредиту, з 14.04.2022 по 13.10.2022 - 5,5 % від суми кредиту, з 14.10.2022 по 13.04.2023 - 4 % від суми кредиту, з 14.04.2023 по 14.09.2023 - 2,25 % від суми кредиту. Та, вказаний кредитний договір не містить опису послуг з обслуговування кредитної заборгованості та обґрунтованого розрахунку вартості таких послуг.

Відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування".

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що: "згідно з частиною 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Ураховуючи наведене, в задоволенні вказаної частини позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 , щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 28830 грн, необхідно відмовити.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

Відповідно до статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На суд, за нормами ЦПК України, покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи критерії справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, суд дійшов висновку, що ТОВ "Цикл Фінанс" набуло право вимоги на ту суму заборгованості, на яку мав право первісний кредитор (АТ "Банк Кредит Дніпро") згідно наданого розрахунку, за кредитним договором № 2879 від 14.09.2021 року, та з урахуванням нікчемності вимоги по сплаті щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 28830,00 грн, в загальному розмірі 33 720,82 грн (заборгованість по тілу кредиту у розмірі 33720,15 грн, заборгованість по відсотках 0,64 грн).

Тобто, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Звертаючись з вказаним позовом до суду, ТОВ "Цикл Фінанс" заявлено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1305,90 грн, що становить 53,91 % (задоволений позов від суми заявленого) від сплаченого судового зробу в розмірі 2422,40 грн).

При визначенні суми відшкодування за надання професійної правничої допомоги, суд керується нормами ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, постановами Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19, в яких висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг; додатковою постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, та приймаючи до уваги тривалість розгляду даної справи, складність справи, яка не є складною, враховуючи усталену практику, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), ціну позову, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 3 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 509, 512, 514, 525, 526, 536, 549, 611, 625, 634, 1048, 1054, 1077 ЦК України, Законом України "Про споживче кредитування", Законом України "Про захист прав споживачів", ст. ст. 2, 4, 12, 81, 89, 141, 233, 247, 259, 263-265, 279, 280-289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" (, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) заборгованість за кредитним договором № 2879 від 14.09.2021 року, у розмірі 33 720,82 грн (тридцять три тисячі сімсот двадцять гривень вісімдесят дві копійки), з яких: 33720,15 грн - заборгованості по тілу кредиту; 0,67 грн - заборгованості по відсотках, а також 1305,90 грн сплаченого судового збору, 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі відмови у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Черкаського апеляційного суду в загальному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Л. П. Синиця