ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 592/507/24

провадження № 61-8539св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Департамент розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації, Державна установа «Інфраструктура Сумщини»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Маківський Олексій Вікторович, на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2024 року у складі судді Фоменко І. М. та постанову Сумського апеляційного суду від 05 червня 2025 року у складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Філонової Ю. О., Собини О. І., та ухвалив таку постанову.

Зміст позовної заяви та її обґрунтування

1. У січні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації, Державної установи «Інфраструктура Сумщини» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що з

02 березня 2021 року по 01 березня 2024 року він був призначений за контрактом на посаду директора Державного підприємства «Дороги Сумщини». Розпорядженням голови Сумської обласної військової адміністрації № 547-ОД від 04 жовтня 2023 року вирішено ліквідувати ДП «Дороги Сумщини», та 10 жовтня 2023 року його попередили про наступне вивільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України. Згідно з наказом № 145-К від 11 грудня 2023 року його звільнено з посади директора.

3. Зауважував, що у 2021 році розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації № 637-ОД від 07 жовтня 2021 року затверджено нову редакцію статуту ДП «Дороги Сумщини», визначено уповноваженим органом управління підприємством Департамент інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації, а наприкінці вересня 2023 році до статуту підприємства внесені зміни, напередодні прийняття чергового рішення про ліквідацію, та визначено уповноваженим органом управління Департамент розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації.

4. 04 жовтня 2023 року розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації - начальника обласної військової адміністрації Артюха В. М.

№ 547-ОД вирішено ліквідувати ДП «Дороги Сумщини». Підставою для прийняття цього розпорядження зазначено «проведення в Сумській обласній державній - обласній військовій адміністрації організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію процесу реалізації державної політики у сфері управління дорогами загального користування місцевого значення. Однак, на думку позивача, у розпорядженні жодним чином не обґрунтовано, про які заходи йдеться, яким чином має відбутись оптимізація процесу реалізації державної політики у сфері управління дорогами загального користування місцевого значення і чому в цьому випадку єдиним можливим рішенням слугує ліквідація ДП «Дороги Сумщини», адже підприємством організовується належне утримання та розвиток автомобільних доріг загального користування місцевого значення, підтримання умов для безпечного та безперебійного руху на них.

5. Позивач вважає рішення про ліквідацію підприємства необґрунтованим, оскільки підприємство організовує належне утримання та розвиток автомобільних доріг загального користування місцевого значення, підтримання умов для безпечного та безперебійного руху на них. Метою прийняття такого рішення є вирішення питання про його звільнення. Профспілка не погодилася з ліквідацією підприємства. Більш того, підприємство продовжує здійснювати свою господарську діяльність, ліквідаційна процедура не проводиться.

6. Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просив суд: скасувати наказ Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації № 145-к від 11 грудня 2023 року «Про звільнення

ОСОБА_1 »; поновити його на посаді директора ДП «Дороги Сумщини» з

12 грудня 2023 року; стягнути з ДП «Дороги Сумщини» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 грудня 2023 року до дня винесення рішення по справі.

Стислий виклад позиції відповідачів

7. Департамент розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державних адміністрації заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Зазначав, що звільнення позивача було здійснено з дотриманням норм законодавства про працю. Розірвання трудового договору без згоди виборного органу первинної профспілкової організації допускається у випадку ліквідації підприємства. Твердження позивача щодо продовження здійснення господарської діяльності підприємством без ознак ліквідаційної процедури не відповідає дійсності, оскільки на виконання заходів з ліквідації юридичної особи проведені відповідні перевірки, за результатами яких контролюючими органами складено акти. Окрім ОСОБА_1 були звільнені вісім працівників, які не задіяні у виконанні функцій підприємства, пов`язаних із забезпеченням наявних договірних зобов`язань та супутніх з ними статутних обов`язків підприємства та безпосередньо функцій з припинення юридичної особи. Залишення на посаді директора, який припинив виконання своїх повноважень у зв`язку з їх переходом до ліквідаційної комісії, не мало жодної потреби для підприємства.

8. ДП «Дороги Сумщини», правонаступником якого є ДУ «Інфраструктура Сумщини», заперечувало проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, додатково зазначаючи про те, що з моменту утворення ліквідаційної комісії до неї перейшли повноваження щодо управління підприємством у процесі ліквідації. Директор ОСОБА_4 з 05 жовтня 2023 року по день звільнення фактично не виконував своїх повноважень з управління підприємством, а здійснення виплати йому заробітної плати створює додаткове фінансове навантаження на підприємство та призводить до необґрунтованих витрат. Крім того, з ліквідацією ДП «Дороги Сумщини» не відбулось одночасного створення іншої юридичної особи, не відбулась і передача прав і обов`язків державного підприємства, а повноваження щодо управління автомобільними дорогами загального користування місцевого значення без визначення правонаступника по закону належать місцевим державним адміністраціям. Позивач не довів та не надав доказів передачі прав і обов`язків Державного підприємства «Дороги Сумщини».

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

9. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

10. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачами доведена наявність змін в організації виробництва і праці станом як на день звільнення ОСОБА_1 , так і на день подання позову до суду, позивача було належним чином попереджено про наступне вивільнення та проведено остаточний розрахунок при звільненні, а тому звільнення ОСОБА_2 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України проведено з дотриманням норм законодавства про працю. Станом на день звільнення права ОСОБА_2 порушені не були.

Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції

11. Постановою Сумського апеляційного суду від 05 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2024 року залишено без змін.

12. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства. Оскільки позивача було звільнено у процесі здійснення ліквідаційних процедур підприємства з дотриманням вимог трудового законодавства, а наступні перетворення організаційно-правової форми підприємства відбулись вже після звільнення, роботодавець не мав обов`язку пропонувати вакантну посаду працівнику, якого вже звільнено.

Узагальнені доводи касаційної скарг

13. 04 липня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат

Маківський О. В., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішенняКовпаківського районного суду м. Суми

від 16 вересня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 червня 2025 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

14. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 04 березня 2014 року у справі № 21-8а14, від 27 травня 2014 року у справі № 21-108а14, від 28 жовтня 2014 року у справі № 21-484а14, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 9901/348/19, у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15, від 21 березня 2018 року у справі № 802/651/16-а, від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270, від 20 лютого 2019 року у справі № 826/16659/15, від 13 березня 2019 року у справі № 524/4478/17, від 11 жовтня 2019 року у справі № 812/1408/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 44/2600/19, від 23 липня 2021 року у справі № 766/12805/19, від 27 серпня 2021 року у справі № 712/10548/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20, від 25 січня 2023 року у справі № 357/13937/19, від 21 травня 2025 року у справі № 592/7164/24 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також вказує, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

15. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не звернули належної уваги на те, що розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації - начальника обласної військової адміністрації Артюха В. М. №198-ОД від 24 квітня 2024 року припинено ліквідаційну процедуру ДП «Дороги Сумщини», а наступним розпорядженням № 199-ОД вирішено реорганізувати ДП «Дороги Сумщини» шляхом його перетворення в державну установу «Інфраструктура Сумщини». Зауважує, що його було передчасно навмисно звільнено та не запропоновано вакантних посад в ДУ «Інфраструктура Сумщини». Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням (оновленням) іншої, яка буде виконувати повноваження установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) з працевлаштування працівників ліквідованої установи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

16. Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 592/507/24, витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

17. 05 серпня 2025 року матеріали цивільної справи № 592/507/24 надійшли до Верховного Суду.

18. Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Відмовлено ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Маківський О. В., у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Короткий зміст відзивів на касаційну скаргу

19. 05 серпня 2025 року ДУ «Інфраструктура Сумщини»через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просить суд відмовити у її задоволенні.

20. Відзив обґрунтований посилання на те, що наведена заявником практика Верховного Суду є нерелевантною спірним правовідносинам, оскільки

ДП «Дороги Сумщини» не є суб`єктом владних повноважень. Крім того, із ОСОБА_1 була укладена особлива форма трудового договору - контракт. Посилання позивача на фіктивність ліквідації правильно було відхилено судами попередніх інстанцій, оскільки на день звільнення позивача з посади директора ДП «Дороги Сумщини» ні Департамент, ні Установа не знали і не могли знати про наступну зміну рішення засновника підприємства Сумської обласної державної адміністрації. Більш того, прийняття рішення про реорганізацію підприємства, жодним чином не вплинуло на правовідносини, що мали місце в рамках процедури ліквідації (перевірки, інвентаризації та ін.), оскільки воно не відміняло/скасовувало ліквідацію з самого початку.

21. 12 серпня 2025 року Департамент розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 .

22. На обґрунтування доводів відзиву відповідач зазначає, що звільнення позивача було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства, на підставі чинного на час звільнення розпорядження голови Сумської обласної військової адміністрації - начальника обласної військової адміністрації

від 04 жовтня 2023 року № 547-ОД. Наступні зміни організаційно-правової форми підприємства відбулись вже після звільнення ОСОБА_1 , а тому не є предметом позову у цій справі. Акцентує увагу на початку процедури ліквідації ДП «Дороги Сумщини» та створенні комісії з припинення, до якої позивач не був включений. Наведену заявником судову практику Верховного Суду вважає нерелевантною спірним правовідносинам.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23. 02 березня 2021 року між Департамент розвитку інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації та ОСОБА_1 було укладено контракт

№ 2, згідно з яким останнього призначено на посаду директора ДП «Дороги Сумщини». Строк дії контракту визначено з 02 березня 2021 року по 01 березня 2024 року.

24. Розпорядженням голови Сумської обласної військової адміністрації Артюха В. М. № 547-ОД від 04 жовтня 2023 року розпочато ліквідацію ДП «Дороги Сумщини», утворено склад ліквідаційної комісії.

25. Розпорядженням голови Сумської обласної військової адміністрації Артюха В. М. № 697-ОД від 06 грудня 2023 року внесені зміни до розпорядження № 547-ОД від 04 жовтня 2023 року, а саме: продовжено строк для пред`явлення вимог кредиторів з 2 до 6 місяців; зобов`язано провести процедуру ліквідації у порядку, визначеному законодавством.

26. 10 жовтня 2023 року директора ДП «Дороги Сумщини» ОСОБА_1. попереджено про наступне вивільнення з посади директора на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

27. Наказом Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації №145-К від 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 був звільнений з посади директора ДП «Дороги Сумщини».

28. 05 жовтня 2023 року головою ППО ДП «Дороги Сумщини» запрошено голову голови Сумської обласної військової адміністрації та в.о. директора Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації для участі у загальних зборах трудового колективу

ДП «Дороги Сумщини».

29. Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації

від 24 квітня 2024 року № 198-ОД припинено ліквідаційну процедуру ДП «Дороги Сумщини», а розпорядженням від 24 квітня 2024 року № 199-ОД це підприємство реорганізоване шляхом його перетворення в ДУ «Інфраструктура Сумщини».

Позиція Верховного Суду

30. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

31. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

32. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

33. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

34. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України).

35. Заробітна плата є основним засобом існування, є необхідною для задоволення основних потреб людини в їжі, житлі, одязі, лікуванні тощо.

36. Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

37. Статтею 4 Конвенції МОП N 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року передбачено, що трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

38. Якщо суд встановлює необґрунтованість звільнення, і якщо вони відповідно до національних законодавства й практики не мають повноважень або не вважають за практично можливе відмінити рішення про звільнення

та/або дати розпорядження чи запропонувати поновити працівника на

колишній роботі, вони наділяються повноваженнями давати розпорядження про виплату відповідної компенсації чи іншої такої допомоги, яку можна вважати за доцільну (стаття 10 Конвенції).

39. Конвенцією МОП № 111 про дискримінацію в галузі праці та занять 1958 року встановлено, що будь-яке розрізнення, недопущення або перевагу стосовно певної роботи, що ґрунтується на її особливих вимогах, дискримінацією не вважають (пункт 2 статті 1).

40. Невід' ємним елементом реалізації конституційного права на працю є забезпечення державою належних гарантій від незаконного звільнення; звільнення можна вважати таким, що відповідає припису частини шостої статті 43 Конституції України, якщо воно здійснено на підставі закону, норми якого відповідають вимогам верховенства права, потреба звільнення спрямована на досягнення правомірної (легітимної) мети, а застосовані при звільненні особи заходи є домірними (пропорційними); зміст конституційної гарантії захисту від незаконного звільнення полягає також у тому, що при законодавчому регулюванні цих відносин мають бути дотримані вимоги Конституції У країни щодо створення державою умов для повного здійснення громадянами права на працю у випадках, коли звільнення працівника відбувається всупереч його бажанню (абзаци другий, третій пункту 3, абзац другий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року № 4-р(ІІ)/2021).

41. У Рішенні від 04 вересня 2019 року № 6-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України підкреслював, що порушення рівності працівників у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватися з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів.

42. Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

43. Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (частина перша статті 104 ЦК України).

44. Рішення про припинення юридичної особи підлягає виконанню у порядку, передбаченому статтею 105 ЦК України.

45. Право визначати чисельність і штат працівників належить власнику або уповноваженому ним органу (висновки Верховного Суду у постановах

від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18, від 28 квітня

2021 року у справі № 373/2133/17, від 27 травня 2021 року в справі

№ 201/6689/19).

46. Разом з тим, суд вирішуючи відповідні трудові спори, з дотриманням принципів диспозитивності цивільного судочинства і змагальності сторін, перевіряє наявність законних підстав для звільнення, дотримання порядку (процедури) звільнення, зокрема і відсутність дискримінації при звільненні.

47. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце ліквідація або реорганізація, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці.

48. Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

49. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частина третя статті 49-2 КЗпП України).

50. Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. За змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

51. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, а саме у зв`язку з ліквідацією ДП «Дороги Сумщини», рішення про проведення якої було прийнято розпорядженням голови Сумської обласної військової адміністрації від 04 жовтня 2023 року № 547-ОД.

52. Саме розпорядження голови Сумської обласної військової адміністрації від 04 жовтня 2023 року № 547-ОД визначено підставою для звільнення позивача у наказі Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації №145-К від 11 грудня 2023 року.

53. Водночас, у подальшому іншими розпорядженнями голови Сумської обласної військової адміністрації від 24 квітня 2024 року № 198-ОД та № 199-ОД припинено процедуру ліквідації ДП «Дороги Сумщини» з втратою чинності розпорядженням від 04 жовтня 2023 року № 547-ОД, вирішено реорганізувати ДП «Дороги Сумщини» шляхом його перетворення в ДУ «Інфраструктура Сумщини». Метою реорганізації вказано належне функціонування систем життєдіяльності населення, задоволення потреб територіальних громад та забезпечення розвитку інфраструктури Сумської області.

54. Верховний Суд вже підкреслював, що висновок про те, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (органу місцевого самоврядування) з працевлаштування працівників ліквідованої установи (постанови Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №591/3104/16, від 29 вересня 2021 року у справі № 302/207/20, від 25 січня 2023 року у справі № 357/13937/19).

55. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою (стаття 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

56. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами (частина друга статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

57. З огляду на те, що розпорядження голови Сумської обласної військової адміністрації від 04 жовтня 2023 року про ліквідацію державного підприємства, яке стало підставою для звільнення позивача 11 грудня 2023 року, визнано 24 квітня 2024 року таким, що втратило чинність, процедура ліквідації підприємства припинена, ДП «Дороги Сумщини» не було ліквідовано, а відбулася його реорганізація в ДУ «Інфраструктура Сумщини», водночас ОСОБА_4 було звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України саме у зв`язку з ліквідацією ДП «Дороги Сумщини», наявні правові підстави для висновку про те, що підстава для звільнення позивача з роботи 11 грудня 2023 рокуне існує (втратила чинність).

58. Суди попередніх інстанцій на зазначене уваги не звернули, не врахували того, що ДП «Дороги Сумщини» ліквідоване не було, а за рішенням його засновника було реорганізоване у ДУ «Інфраструктура Сумщини», яке є правонаступником прав та обов`язків ДП «Дороги Сумщини».

59. Вирішуючи трудовий спір з приводу незаконного звільнення з роботи, суд має визначити правовий статус працівника у трудових правовідносинах, характер таких правовідносин з роботодавцем, що виникли, зокрема у зв`язку з призначенням працівника на певну посаду, вид трудового договору.

60. Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 працював на посаді директора ДП «Дороги Сумщини» на підставі контракту з Департаментом розвитку інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації, строк дії якого закінчився 01 березня 2024 року.

61. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України закінчення строку, на який укладався трудовий договір, є підставою для його припинення, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення. Інших обмежень для припинення трудового договору із цієї підстави законодавством не передбачено, і ніяких обов`язків із працевлаштування звільнених працівників на адміністрацію підприємства, установи, організації закон не покладає.

62. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 травня 2025 року у справі № 752/1524/22).

63. За таких обставин відсутні підстави для поновлення позивача на роботі, зокрема на посаді директора ДП «Дороги Сумщини», що зумовлено строковим характером трудових відносин, які існували між позивачем та Департаментом розвитку інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації.

64. Відповідно до частини третьої статті 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

65. Зміна дати звільнення не є вимушеним прогулом, за який працівникові виплачується середній заробіток, розмір якого обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (постанова Верховного Суду від 16 грудня 2020 року в справі № 761/36220/17).

66. Зміни дати чи підстави звільнення здійснюється відповідно до вимог закону (постанова Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі

№ 207/831/20).

67. Подібних висновків щодо зміни дати звільнення працівника, який працював відповідно до строкового трудового договору, у межах справи про поновлення на роботі дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 800/7/17.

68. Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

69. Враховуючи наведене, з огляду на встановлення судами попередніх інстанцій усіх обставин справи, однак неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів, беручи до уваги строки розгляду справи та необхідність своєчасного та ефективного вирішення трудового спору, вважає за можливе змінити дату та підставу звільнення ОСОБА_1 з роботи: з 11 грудня 2023 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України на 01 березня 2024 року на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України (закінчення строку, на який укладався трудовий договір).

70. Крім того, з огляду на те, що позивач мав працювати до закінчення строку дії контракту (01 березня 2024 року) та отримувати за це заробітну плату, на його користь підлягає стягненню недоотриманий ним заробіток (компенсацію) за період з 12 грудня 2023 року по 01 березня 2024 року у розмірі 90 256,43 грн (середньоденна заробітна плата 1 529,77 грн (заробітна плата за жовтень у розмірі 30 655,00 грн, листопад 2023 року у розмірі 30 655,00 грн / 44 робочих дні) * 59 робочих днів).

71. Беручи до уваги наведене, касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Маківський О. В., підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Маківський Олексій Вікторович, задовольнити частково.

2. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 червня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

3. Позов ОСОБА_1 до Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації, Державної установи «Інфраструктура Сумщини» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

4. Змінити дату та підставу звільнення ОСОБА_1 з

посади директора Державного підприємства «Дороги Сумщини»: «з 11 грудня 2023 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України» на «з 01 березня 2024 року на підставі пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України».

5. Стягнути з Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 90 256 (дев`яносто тисяч двісті п`ятдесят шість) грн 43 коп.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович