Справа №345/4438/25
Провадження № 2/345/2003/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Представник позивачки звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав по АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 (спадкодавець) був чоловіком ОСОБА_1 (позивач). Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

21 травня 2025 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б. листом №628/01-16 позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами що знаходиться в АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_6 .

В позові зазначено, що позивачці, як співвласнику, належить 1/6 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , 3/6 частини вона успадковує після смерті чоловіка ОСОБА_5 , а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спадкове майне не претендують та відмовляються від належної їм частки (по 1/6), тому є усі підстави щодо визнання права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 в цілому.

У зв`язку з цим, позивачка просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме, житловий будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.1-7).

Ухвалою суду від 14.08.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с.39-40).

У підготовче судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Романів О.П. подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Зазначила, що позов підтримує (а.с.43).

У підготовче судове засідання відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення, на спадщину не претендують, також не претендують на виділення частки у колгоспному дворі (а.с.44, 45).

Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Зважаючи на те, що відповідачем по справі визнано вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав по АДРЕСА_1 (а.с.13, 16, 20).

ОСОБА_5 (спадкодавець) був чоловіком ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 (а.с.11).

Позивачка 07.01.2025 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 (а.с.16).

21.05.2025 позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку (а.с.17).

21 травня 2025 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б. листом №628/01-16, позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами що знаходиться в АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_6 (а.с.19).

У зв`язку з цим, позивачка змушена звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно.

Згідно з Виписки з погосподарської книги №4 за 1991-1995 роки виданої Копанківським старостинським округом Калуської міської ради Івано-Франківської області зазначено, що згідно запису в по господарській книзі №4 с. Копанки (1991-1995р.р) ст.39-40, особовий рахунок № НОМЕР_2 , разом із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 були зареєстровані: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.28).

Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 21.11.1990р., яке видане на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №144 від 20 вересня 1990 року, зазначений в цьому документі житловий будинок зареєстрований в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації за членами колгоспного двору, головою якого ОСОБА_6 та записаний в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 182 від 21 листопада 1990 року (а.с.22).

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність» в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування.

Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

В цьому випадку станом на 15.04.1991р. в колгоспному дворі згідно виписки з погосподарської книги проживали члени колгоспного двору в кількості 6 (шести) осіб.

З введенням Закону України «Про власність» згідно ст..ст.17,18 цього закону колгоспна власність будинковолодіння в АДРЕСА_1 перетворилась у спільну сумісну власність всіх 6 (шести) осіб.

Згідно ст. 368 Цивільного кодексу України (в редакції 1963р.) майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У відповідності до ст.. 370 Цивільного кодексу України (в редакції 1963р.) частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст. 369 Цивільного кодексу України (у редакції 1963р.) співвласники майна користуються ним спільно, а розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників.

Та як згідно ст.370 Цивільного кодексу України (у редакції 1963р.) частки є рівними, то у цьому випадку всім 6 (шести) власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/6 частки будинку, а відтак ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 слід визначити по 1/6 частки будинковолодіння у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав по АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та був батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 (а.с.12, 14, 32).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилося спадщина за заповітом у розмірі 1/6 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яку прийняв фактичним проживанням його син ОСОБА_5 , однак не оформив своїх спадкових прав. Заповіт від імені ОСОБА_6 посвідчувався 09.02.2005 року за №11 на користь сина ОСОБА_5 (а.с.32).

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживала по АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 та була матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 (а.с.12, 15, 31).

Після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 відкрилася спадщина за заповітом на 1/6 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яку прийняв син ОСОБА_5 , однак не оформив своїх спадкових прав. Заповіт від імені ОСОБА_7 посвідчувався 06.05.2011 року за №28 на користь сина ОСОБА_5 (а.с.30, 31, 33, 34).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав по АДРЕСА_1 , після його смерті відкрилася спадщина яку прийняла його дружина ОСОБА_1 (а.с.28, 13, 16).

З метою оформлення своїх спадкових прав позивачкою замовлено технічну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, домоволодіння АДРЕСА_1 має наступні технічні характеристики: літ. А житловий будинок загальна площа 70,4 кв.м., літ. Б літня кухня загальна площа 35,0 кв.м.; літ. В стодола загальна площа 39,4 кв.м.; літ. Г стайня загальна площа 25,8 кв.м.; літ. Д вбиральня загальна площа 1,0 кв.м.; літ. Е погріб - загальна площа 16,8 кв.м.; № 1 огорожа 142,2 кв.м.;№2 ворота 10 кв.м.; №3 криниця - 5 м.пг; №4 криниця 5 м.пг.; №5 огорожа 29,0 кв.м. (а.с.24-27).

Інвентаризаційна вартість домоволодіння станом на 23.01.2025 року становить 324734,00 грн (а.с.23).

Відповідно до ст. ст. 317, 318, 319 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначеністаттею 2 цього Кодексу.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно п .2 ч. 1ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. А відповідно до ч. 1ст.347ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ч. 3статті 347 ЦК України у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державний реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Оскільки, частки колишніх членів колгоспного двору у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровані, недоцільно звертатися до державного реєстратора з заявою про відмову від права власності на належні частки.

Відповідно до ст. 121 УК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) володіння користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, позивач не заявила про відмову від спадщини, а звернулася із заявою про її прийняття. Через те, що позивачці не видано свідоцтво про право власності на спадкове майно, вона не набуває прав власника належного їй майна. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спадщину не претендують, та не претендують на виділення частки у колгоспному дворі, тобто не мають наміру набувати майно у власність, про що подали суду заяви.

Враховуючи той факт, що позивачці, як співвласнику, належить 1/6 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , 3/6 частини вона успадковує після смерті чоловіка ОСОБА_5 , а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спадкове майне не претендують та відмовляються від належної їм частки (по 1/6), то є усі підстави щодо визнання права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 в цілому.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , жителькою АДРЕСА_1 ) право власності на спадкове майно за законом, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий