Провадження № 2-др/201/23/2025
09 вересня 2025 року Соборний районний суд
у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,
при секретарі Максимовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу в порядку солідарного стягнення, -
Стислий виклад позиції заявниці ОСОБА_1 .
У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (нині Соборний районний суд міста Дніпра) перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу в порядку солідарного стягнення, по якій 06 березня 2025 року ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
11 березня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в розмірі 8800 грн., в обґрунтування якої заявниця послалася на те, що 07 вересня 2022 року між нею та адвокатом Атаманюк Ігорем Леонідовичем було укладено договір про надання правової допомоги №43/2022, предметом якого є надання їй юридичної допомоги, та розділом 4 цього договору передбачено витрати на оплату послуг адвоката. У даній цивільній справі адвокатом Атаманюком І.Л., були надані наступні правові (юридичні) послуги:
1.1. Надання первісної юридичної консультації (витрачено 2 години робочого часу) - вартість послуги 800 (вісімсот) грн.;
1.4.1.26.03.2024 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.
1.4.2. 23.04.2024 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.
1.4.3. 03.06.2024 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.
1.4.4. 15.07.2024 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.
1.4.5. 30.09.2024 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.
1.4.6. 28.01.2025 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.
1.4.7. 06.03.2025 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.,
за які, клієнтом ОСОБА_1 були сплачені адвокату Атаманюку
І.Л. в сумі 8800 (вісім тисяч вісімсот) грн.
Стислий виклад позиції позивача ОСОБА_2 .
25 березня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 , у якій він просив відмовити в задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що заявниця ОСОБА_1 ввела суд в оману, зазначивши що її представник приймав участь у семи судових засіданнях. По даній цивільній справі було проведено всього п`ять судових засідань (а.с.132,135,163,166,169), представник приймав участь лише в чотирьох (а.с.135,163,166,169), а не як зазначено в заяві та Акту семи. При цьому:
Судове засідання від 03.06.2024 тривалість менше години (а.с.169).
Судове засідання від 15.07.2024 тривалість менше години (а.с.169).
Судове засідання від 28.01.2025 тривалість менше години (а.с.169).
Судове засідання від 06.03.2025 тривалість менше години (а.с.169).
Також в п. 4.4. вказаного договору зазначено, що оплата Клієнтом за складання адвокатом інших процесуальних документів…здійснюється із розрахунку 400 грн. ( двісті гривень) за годину роботи. Наявні розбіжності в сумі вартості послуг підтверджують відсутність фактичного розрахунку між відповідачем ОСОБА_1 та її представником.
Крім того, відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Тобто відсутнє підтвердження понесених витрат відповідачкою ОСОБА_1 .
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу заяви про відшкодування витрат на правову допомогу між суддями від 11 березня 2024 року указана заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С.
Судове засідання щодо розгляду даної заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу було призначено на 26 березня 2025 року, а потім відкладено на 07 квітня 2025 року за заявою ОСОБА_1 .
Однак, 07 квітня 2025 року судове засідання не відбулося через пошкодження будівлі суду внаслідок ракетної атаки, та наступне судове засідання призначене на 20 травня 2025 року.
Між тим, 11 квітня 2025 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу витребувано для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції від 06 березня 2025 року у даній справі, у зв`язку з чим заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу було знято з розгляду до повернення справи із суду апеляційної інстанції.
07 липня 2025 року справа надійшла до Соборного районного суду міста Дніпра із Дніпровського апеляційного суду, постановою якого від 01 липня 2025 року, рішення суду першої інстанції від 06 березня 2025 року залишено без змін.
У зв`язку з тим, що відповідно до наказу голови Соборного районного суду міста Дніпра Антонюка О.А. від 14 травня 2025 року № 193-в суддя Соборного районного суду міста Дніпра Федоріщев С.С. вийшов у основну щорічну відпустку з 21 липня 2025 року по 29 серпня 2025 року включно, розгляд заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу було призначено на 09 вересня 2025 року.
В судове засідання заявниця ОСОБА_1 подала заяву, у якій наполягала на ухваленні додаткового рішення щодо відшкодування її витрат на правову допомогу, яким задовольнити її заяву, інші учасники до суду не з`явилися, заяв та клопотань не надсилали.
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Фактичні обставини встановлені судом, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки суду
У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (нині Соборний районний суд міста Дніпра) перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу в порядку солідарного стягнення, по якій 06 березня 2025 року ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
11 березня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в розмірі 8800 грн., в обґрунтування якої заявниця послалася на те, що 07 вересня 2022 року між нею та адвокатом Атаманюк Ігорем Леонідовичем було укладено договір про надання правової допомоги №43/2022, предметом якого є надання їй юридичної допомоги, та розділом 4 цього договору передбачено витрати на оплату послуг адвоката. За цією заявою, у даній цивільній справі адвокатом Атаманюком І.Л., заявниці були надані наступні правові (юридичні) послуги:
1.1. Надання первісної юридичної консультації (витрачено 2 години робочого часу) - вартість послуги 800 (вісімсот) грн.;
1.4.1. 26.03.2024 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.
1.4.2. 23.04.2024 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.
1.4.3. 03.06.2024 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.
1.4.4. 15.07.2024 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.
1.4.5. 30.09.2024 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.
1.4.6. 28.01.2025 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.
1.4.7. 06.03.2025 року участь у судовому засіданні 800 (вісімсот) грн.,
за які, клієнтом ОСОБА_1 були сплачені адвокату Атаманюку І.Л. в сумі 8800 (вісім тисяч вісімсот) грн.
На підтвердження своїх вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу заявниця надала суду:
- копію Договору про надання правової допомоги № 43/2022 укладений 07 вересня 2022 між ОСОБА_1 та адвокатом Атаманюк І.Л. року, на 3 арк. в 1 примірнику;
- акт про прийняття-передачі наданих (виконаних) юридичних послуг від 07 березня 2024 року про надання правової допомоги на 1 арк. в 1 примірнику.
Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 301/1894/17 вказала, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій, копіювання та пошук документів).
Водночас, відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
В даному випадку заявниця ОСОБА_1 жодних документів, які б свідчили про оплату нею гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), суду не надала, та той факт, що нею було понесено такі витрати належними доказами не довела.
За таких обставин, заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у даній справі задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 15, 78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 270 ЦПК України, суд
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу в порядку солідарного стягнення відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя С.С.Федоріщев