БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1480/25
Провадження № 2/497/1047/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Мунтянової В.Р.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за типом відносився до суспільної групи «колгоспний двір», та в ньому були зареєстровані і проживали: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Кожному члену колгоспного двору належало по 1/2 частини вище названого будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, які фактично прийняв син померлого ОСОБА_2 , у зв`язку з чим йому стало належати все домоволодіння в цілому, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , але нотаріально факт прийняття спадщини не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яку прийняла спадкоємець за заповітом - позивач по справі ОСОБА_1 .

Факт прийняття 1/2 частки вище названого будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями позивач, нотаріально оформила, так як 1/2 частка зазначеного нерухомого майна належала померлому на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 11 травня 2011 року, а на 1/2 частку будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями спадщину нотаріально оформити не має можливості, оскільки ця частина будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого був його син - ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Спадкоємець першої черги за законом - дружина померлого ОСОБА_4 у встановлені законом порядок та строк відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача.

Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Ажинтарева В.В. від 29 травня 2025 року позивачу ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на вище назване нерухоме майно на ім`я спадкодавця.

Зазначене стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою від 30.06.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 08.09.2025 року об 11:00 годині (а.с.41), про що були повідомлені сторони по справі (а.с.42).

В підготовчому засідання 08.09.2025 року:

- позивач ОСОБА_1 не прибула, подала заяву написану власноручно, якою підтримала вимоги, наполягала на їх задоволенні. Просила розгляд справи провести у її відсутність (а.с.112);

- відповідач повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.43), представник не прибув, надіслав до суд заяву про визнання позовних вимог(а.с.46).

Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Судовим розглядом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належав до суспільної групи «колгоспний двір».

В даному домоволодінні проживали та були зареєстровані:

-голова двору - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- син - ОСОБА_2 , 0.01.1947 року народження.

Зазначене підтверджується довідкою № 391, виданою Городненською сільською радою Болградського району Одеської області 10 червня 2025 року (а.с.29).

Рішенням 13-ої сесії VII скликання Городненської сільської ради Болградського району Одеської області № 141 від 10 лютого 2017 року вулиця Толбухіна в с. Городнє Болградського району Одеської області перейменована на АДРЕСА_1 (а.с.26).

10.02.2011 року Комунальним підприємством «Болградське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_1 (а.с.23-25).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).

Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу зазначених вимог, ОСОБА_3 є власником1/2 частки зазначеного домоволодіння як члени колгоспного двору, однак в силу певних обставин за час свого життя не оформив належним чином право власності на це майно.

Тоді як ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 видане 11.05.2011 року Городненською сільською радою Болградського району Одеської області та зареєстровано в КП «Болградське БТІ» (а.с.18).

Щодо визнання права власності в порядку спадкування.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Городненською сільською радою народних депутатів Болградського району Одеської області від 16.10.1996 року, актовий запис №82 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 , є син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджуються свідоцтвом про народження виданим повторно Болградським ЗАГС серії НОМЕР_3 від 07.07.1970 року (а.с.15).

Згідно довідки Городненської сільської ради Болградського району Одеської області за № 391, від 10 червня 2025 року (а.с.29) на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 окрім померлого були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 син та інші члени родини (а.с.29).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81859961 від 15.07.2025 року слідує, що справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 - не заводилась (а.с.48).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, як за заповітом так і за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України).

Стаття 1258 ЦК України визначають положення щодо черговості спадкування за законом.

Так, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1, ч.3, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

А відтак, ОСОБА_2 , шляхом проживання і реєстрації разом зі спадкодавцем в спадковому домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 набув право на 1/2 частину цього домоволодіння, належну спадкодавцю ОСОБА_3 , але не оформив належним чином право власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області від 19.10.2015 року, актовий запис №892 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на:

- 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належну померлому на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 11 травня 2011 року згідно витягу про державну реєстрацію прав (а.с.18);

- 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка успадкована ним після смерті батька фактом проживання та реєстрації, але не оформлена належним чином.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 , є дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області від 29.11.2012 року, актовий запис №4 (а.с.16).

Згідно довідки Городненської сільської ради Болградського району Одеської області за № 391 від 10 червня 2025 року (а.с.29) на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 окрім померлого були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 дружина та донька дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.29).

13.06.2025 складено та затверджено ФОП ОСОБА_5 звіт про незалежну оцінку об`єкта нерухомості житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого становить 126264,00 гривень (а.с.30-34).

За результатами вивчення копії спадкової справи №37/2016 щодо майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , наданої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Анжинтаревим В.В. (а.с.49-111) вбачається, що:

- 12.12.2011 року ОСОБА_2 було складено заповіт на ім`я доньки дружини ОСОБА_1 яким спадкодавець заповів їй все своє майно, права та обов`язки (а.с.72);

- 19.04.2016 року дружина ОСОБА_4 подала заяву, якою відмовилась від отримання свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку (а.с.55);

- 10.05.2016 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 (а.с.67);

- 20.05.2016 року на ім`я ОСОБА_6 було видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 (а.с.87) та на земельну ділянку (а.с.89).

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне ОСОБА_2 домоволодіння, а саме частину житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яку останній успадкував після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_3 , але за життя належним чином не оформив свої права, нотаріусом відмовлено на підставі постанови від 29.05.2025 року.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

З огляду на матеріали спадкової справи, наявність заповіту на ім`я спадкоємця на все майно, видані на підставі цього заповіту двох свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, а тому позивач є спадкоємцем саме за заповітом, а не за законом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 на підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, набула право на це майно, тобто на житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293-294, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженкою с.Нові Трояни, Болградського району, Одеської області, паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 09.11.2005 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Кодінцева