Житомирський апеляційний суд
Справа №275/1203/23 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В.
Категорія 76 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №275/1203/23 за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2024 року за нововиявленими обставинами

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Коростишівський завод «Реммашторф», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сешвілс ектів» про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2024 року, постановлену під головуванням судді Миколайчука П.В.

встановив:

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Коростишівський завод Реммашторф», ТОВ «Сешвілс ектів» про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 20 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2024 року без змін.

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 26.01.2024 у справі №275/1203/23 за позовом ОСОБА_2 до ДП «Коростишівський завод «Реммашторф», ТОВ «Сешвілс ектів» про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі у зв`язку з нововиявленими обставинами.

На обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 26.01.2024 йому було відмовлено в задоволенні позову. На вказане рішення було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої постановою Житомирського апеляційного суду від 20.03.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 26.01.2024 без змін. Ухвалами Верховного Суду від 29.04.2024 та від 11.06.2024 у відкритті касаційного провадження відмовлено.

Вказує, що в цій справі ним було подано до суду позов, оскільки наказом керуючого припиненням ОСОБА_3 від 31.08.2023 №2-к звільнено ОСОБА_1 , виконуючого обов?язки директора ДП Коростишівський завод «Реммашторф», з займаної посади з 31.08.2023 за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, цим же наказом покладено виконання обов`язків директора ДП Коростишівський завод «Реммашторф» з 01.09.2023 на керуючого припиненням (ліквідатора) ДП Коростишівський завод «Реммашторф» Богуцького Р.А. Копію наказу ОСОБА_1 було вручено 04.09.2023. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань засновником юридичної особи є Фонд державного майна України. Керівником юридичної особи є ОСОБА_1 - виконуючий обов`язки директора, керуючий припиненням ОСОБА_3 . З метою вилучення інформації щодо позивача з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 було 20.09.2024 подано до державного реєстратора заяву та надано копію наказу №2-к від 31.08.2023 про звільнення з посади в.о. директора ОСОБА_1 за прогули без поважних причин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 23 вересня 2024 року державним реєстратором було відмовлено у державній реєстрації змін у зв`язку з тим, що подані документи суперечать вимогам Конституції, законів України та не відповідають вимогам ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а саме відсутність наказу (рішення) засновника щодо зміни керівника.

Крім того, в жовтні 2024 року ним було отримано з податкової відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахування доходу, нарахування (перерахування) податку та військового збору станом на 04.10.2024, відповідно до якого станом на 04.10.2024 за червень 2023 року позивачу було нараховано військовий збір та заробітну плату, за липень та серпень 2023 року роботодавцем також нараховано заробітну плату. На час розгляду справи судом першої інстанції, апеляційної інстанції позивачу не було відомо про ці обставини. Керуючий припиненням був призначений наказом фонду державного майна 30.07.2023 та не мав права контролювати роботу директора підприємства. В матеріалах справи такий наказ відсутній.

Таким чином вважає, що ці обставини підтверджує той факт, що наказ про звільнення з роботи не відповідає вимогам закону, в червні, серпні 2023 року позивач перебував на робочому місці та йому підприємство нарахувало заробітну плату. Ніяких прогулів у нього не було, а складені акти не відповідають дійсності.

Отже вказані нововиявлені обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, які були здійснені судами та спростувати факти, які були покладені в основу рішення судів, що призвело б до прийняття судами іншого рішення.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2024 року у задоволенні заяви про перегляд рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2024 року у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу скасувати та задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2024 року скасувати, а його позов задовольнити повністю.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази які підтверджують ту обставину, що 23 вересня 2024 року позивач отримав від державного реєстратора рішення про відмову у державній реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідно до якого йому було відмовлено у проведенні реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, що були прийняті 20.09.2024 стосовно ДП Коростишівський завод «Рєммашторф». У відмові зазначено, що подані документи суперечать вимогам Конституції та законів України, документи не відповідають вимогам ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а саме відсутність наказу (рішення) засновника щодо зміни керівника.

Також в жовтні 2024 року скаржником було отримано з податкової відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахування доходу, нарахування (перерахування) податку та військового збору станом на 04.10.2024.

Відповідно до Відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела суми нарахування доходу, нарахування (перерахування) податку та військового збору станом на 04.10.2024 за червень та липень 2023 року йому було нараховано заробітну плату. В липні 2023 року йому також було виплачено заробітну плату.

На час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції він не знав та не міг знати про ці обставини.

Керуючий припиненням був призначений наказом фонду державного майна 30 липня 2023 року та не мав права контролювати роботу директора підприємства. В матеріалах справи такий наказ відсутній.

На думку заявника, суд в своїй ухвалі безпідставно зазначає про те, що копія наказу № 1356 від 30.07.2023 не є нововиявленою обставиною, так як зміст наказу оцінювався судом при ухвалені рішення від 26.01.2024. В матеріалах справи такий доказ відсутній і суд не міг його вивчати та оцінювати при ухваленні рішення суду від 28.01.2024. Такий висновок суду суперечить матеріалам справи та вимогам ст.76, 229, 263 ЦПК України.

Вважає, що ухвала суду винесена на припущеннях.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 19.09.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Коростишівський завод «Реммашторф», ТОВ «Сешвілс ектів», у якому просив визнати наказ № 2 від 31.08.2023 незаконним, поновити його на посаді виконуючого обов`язки директора ДП «Коростишівський завод «Реммашторф» та стягнути заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 26.01.2024 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Коростишівський завод Реммашторф», ТОВ «Сешвілс ектів» про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі було відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 20.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення а рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 26.01.2024 без змін.

На обґрунтування своєї заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами заявник зазначив, що у справі є нововиявлені обставини, які мають істотне значення, що судом не були встановлені при ухваленні рішення, а саме - що згідно з інформацією з податкової в нього не було прогулів, йому нараховувалася заробітна плата, стягувалися податки та військовий збір. Також, нововиявленими обставинами зазначає відмову реєстратора у проведенні державної реєстрації змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На підтвердження вказаних обставин надав рішення про відмову у державній реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.09.2024 (а.с.234), відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 04.10.2024 щодо ОСОБА_1 (а.с.235), наказ першого заступника голови Фонду державного майна України від 30.07.2023 № 1356 про припинення юридичної особи-державного підприємства Коростишівський завод «Реммашторф» шляхом ліквідації (а.с.236-237), заключну виписку АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 від 31.07.2023 щодо надходження заробітної плати (а.с.238), відомість про розподіл виплат ДП Завод Реммашторф від 18.07.2023 щодо нарахування заробітної плати ОСОБА_1 (а.с.238, зворот), видатковий касовий ордер ДП Коростишівський завод «Реммашторф» від 31.07.2023 щодо видачі ОСОБА_1 заробітної плати (а.с.239).

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що дії реєстратора вчинені через 7 місяців після ухвалення рішення судом першої інстанції, а тому саме по собі рішення реєстратора не відповідає критерію нововиявлених обставин визначеному пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, оскільки його не існувало на час розгляду справи. Крім того, заявником не обґрунтовано, яким чином не проведення реєстраційної дії та зміст рішення реєстратора спростовує висновки суду, наведені в рішенні від 26.01.2024 щодо оцінки повноважень керуючого припинення ДП «Реммашторф» станом на час винесення спірного наказу про звільнення ОСОБА_1 .

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 38)).

Таким чином, нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (частина друга статті 423 ЦПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що довідки з податкового органу та відомості щодо нарахованої ДП «Реммашторф» заробітної плати ОСОБА_1 за червень серпень 2023 року не можуть вважатися нововиявленими обставинами, оскільки могли бути встановлені при розгляді справи в разі виконання позивачем чи його представником вимог процесуального закону (щодо можливості ініціювання витребування доказів зокрема).

Разом з тим, факт здійснення роботодавцем нарахувань по оплаті праці ОСОБА_1 не спростовує висновків суду, зазначених у рішенні, оскільки нарахування зарплати у спірній період не спростовує підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за наказом 31.08.2023.

Копія наказу № 1356 від 30.07.2023 не є нововиявленою обставиною, так як зміст наказу оцінювався судом при ухваленні рішення від 26.01.2024. Інших істотних доводів заявником не наведено.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що фактично доводи заявника ґрунтуються на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи в частині наявності повноважень в керуючого підприємством на звільнення ОСОБА_1 та щодо безпідставності застосування дисциплінарного стягнення, доводи містять нове обґрунтування позовних вимог, а крім того, наведені обставини могли бути відомі заявнику на час розгляду справи. Однак, вказане не може вважатися нововиявленими обставинами та бути підставою для перегляду рішення суду від 26.01.2024 (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункти 27, 28).

Таким чином, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими обставинами у розумінні вимог ст. 423 ЦПК України, та не є підставою для перегляду судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2024 року за нововиявленими обставинами.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2025 року.

Головуючий Судді