КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2943/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Київ

Справа № 2-4020/12

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року, постановлену у складі судді Бусик О.Л.,

за скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної Виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Коваль Любові Іванівни, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

встановив:

19 липня 2024 року представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. від 26 січня 2021 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1.

В обґрунтування скарги заявник вказував на те, що 26 січня 2021 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМРУ Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі заяви від 25 січня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження BП № НОМЕР_1 про стягнення на підставі виконавчого листа №2-4020/12, виданого 05 червня 2013 року Печерським районним судом м. Києва, з ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (TОВ «ФК «ЄАПБ») 112 579 грн. 68 коп.

Виконавчий лист видано 05 червня 2013 року Печерським районним судом м. Києва за результатами розгляду справи № 2-4020/12 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь TOВ «BTБ Банк» заборгованості за кредитним договором № R5B від 16 березня 2012 pоку.

09 жовтня 2013 року за вказаним виконавчим листом за заявою стягувача ПAT «BTБ Бaнк» Печерським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № BП44703675.

28 березня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п.2 ч.1 cт.47 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу ПАТ «ВТБ Банк».

Разом з тим, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року змінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2013 року у цивільній справі № 2-4020/12 за позовом ПAT «BTБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Як зазначено в ухвалі суду, в обґрунтування заяви про заміну сторони виконавчого провадження ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилалось на те, що 07 листопада 2014 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ПАТ «ВТБ Банк» укладено договір про відступлення права вимоги № 071114, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Отже, до моменту прийняття судового рішення про заміну первинного кредитора його правонаступником y відкритому виконавчому провадженні процесуальне правонаступництво не відбувається.

Тому вважає, що з 07 листопада 2014 року ПАТ «ВТБ Банк» вже не було стороною виконавчого провадження, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» до 24 лютого 2016 року, на час набрання рішення суду про заміну боржника, не набуло статусу сторони виконавчого провадження.

Тобто, новий стягувач ТОВ «ФК «ЄАПБ» фактично відмовилось від примусового виконання стягнення з 07 листопада 2014 року, так як у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження від 21.04.1999 р. N606-X1V(в редакції, що діяла на той час) не повідомило державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження та не звернулись до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником, також не надало заяву про примусове виконання рішення, тому строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання починається з 08 листопада 2014 року.

Проте, до виконання TОВ «ФК «ЄАПБ» виконавчий лист було подано лише 09 січня 2019 року, тобто з порушенням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання ( три роки), та в цей же день Печерським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на підставі заяви ТОВ ФК «ЄАПБ» за виконавчим листом від 05 червня 2013 року № 2-4020/12 відкрите виконавче провадження BП №58025165.

20 червня 2019 року Печерським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на підставі п.2 частини 1 cт. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Отже, на час повернення виконавчого листа за виконавчим провадженням BП № НОМЕР_2 вiд 09 жовтня 2013 року, тобто на 28 березня 2016 року стягувачем було не AT «BТБ Банк», а його правонаступник ТОВ «ФК «ЄАПБ», для якого строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання розпочався 08 листопада 2014 року.

Тому на час відкриття виконавчого провадження № 58025165 від 09 січня 2019 року та виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 21 січня 2021 року сплив трирічний строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа від 05 червня 2013 року № 2-4020/12.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу, якою задовольнити скаргу.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали не надано оцінки доводам скаржника та не враховано, що до моменту прийняття судового рішення про заміну первинного кредитора його правонаступником у відкритому виконавчому провадженні процесуальне правонаступництво не відбувається. Якщо виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом на виконання. Але таке право залежить від дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження.Якщо ці строки пропущенні, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва. (Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25.06.2019р. у справі №910/10031/13).

Таким чином з 07.11.2014 року ПАТ «ВТБ Банк» вже не був стороною виконавчого провадження, а TОВ «ФК «ЄАПБ» до 24.02.2016 року не набуло статусу сторони виконавчого провадження, а тому вважає, що новий стягувач відмовився від примусового виконання стягнення з 07.11.2014 року. Отже, виконавчий лист TОВ «ФК «ЄАПБ», який 09.01.2019 року був поданий на примусове виконання, поданий з порушенням строку пред`явлення виконавчого листа.

Враховуючи викладене вбачається, що на час відкриття виконавчого провадження від 09.01.2019 pоку ВП №58025165 та виконавчого провадження ВП№ НОМЕР_1 від 21.01.2021 року закінчився трирічний строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа від 05.06.2013 року № 2-402/12, а при постановленні ухвали від 09.02.2016 року щодо зміни сторони виконавчого провадження питання процесуальних строків не розглядалося. Зазначеного не було враховано судом першої інстанції та необґрунтовано відмовлено у задоволенні скарги.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду зі скаргою про скасування постанови державного виконавця від 26 січня 2021 року про відкриття виконавчого провадження, боржник ОСОБА_1 посилався на те, що виконавчий лист про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «ВТБ Банк» було повернуто стягувачу 28 березня 2016 року.

Однак, для ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» строк на пред`явлення виконавчого документа розпочався значно раніше, - з 07 листопада 2014 року, коли між товариством та банком було укладено договір про відступлення права вимоги № 071114.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року змінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Проте з 07 листопада 2014 року ПАТ «ВТБ Банк» вже не було стороною виконавчого провадження, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» до 24 лютого 2016 року, на час набрання рішення суду про заміну боржника, не набуло статусу сторони виконавчого провадження, відтак новий стягувач ТОВ «ФК «ЄАПБ» фактично відмовились від примусового виконання стягнення з 07 листопада 2014 року, тому що у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV (в редакції, що діяла на той час) не повідомило державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження та не звернулись до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником, тому строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа починається з 08 листопада 2014 року. Однак, до виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» виконавчий лист було подано лише 09.01.2019 року, тобто з порушенням трирічного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не доведено факту неправомірності дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження та вчиненні виконавчих дій, оскільки виконавчий лист пред`явлено до виконання 25 січня 2021 року, тобто в межах встановленого Законом України «Про виконавче провадження» трирічного строку з моменту останнього повернення виконавчого листа стягувачу (20 червня 2019 року).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як встановлено з матеріалів справи, 16 січня 2013 року Печерським районним судом м. Києва було ухвалено рішення у справі № 2-4020/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 112 579 грн. 68 коп., судових витрат у сумі 1126 грн.

05 червня 2013 року на підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 16 квітня 2014 року.

09 жовтня 2013 року за вказаним виконавчим листом за заявою стягувача ПAT «BTБ Бaнк» Печерським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.

28 березня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п.2 ч.1 cт.47 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2013 року у цивільній справі № 2-4020/12 за позовом ПAT «BTБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

09 січня 2019 року Печерським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на підставі заяви ТОВ ФК «ЄАПБ» за виконавчим листом від 05 червня 2013 року № 2-4020/12 відкрито виконавче провадження BП № 58025165.

20 червня 2019 року Печерським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на підставі п.2 частини 1 cт. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

26 січня 2021 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМРУ Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі заяви від 25 січня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження BП № НОМЕР_1 про стягнення на підставі виконавчого листа №2-4020/12, виданого 05 червня 2013 року Печерським районним судом м. Києва, з ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості на суму 112 579 грн. 68 коп.

Частиною першою ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, що набув чинності 05.10.2016 року, встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно з ч.5 ст.12 вказаного Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Частиною 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» №606- XIV від 21.04.1999 (у редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.01.2013) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1- 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» №606- XIV від 21.04.1999 строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно п.5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1404-VІІІ виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

У силу ст. 12 Закону №1404-VІІІ від 02.06.2016 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Аналіз п. 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1404-VІІІ свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом №1404-VІІІ від 02.06.2016.

У постанові у справі №240/10258/19 Верховний Суд зазначив, що частиною 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується.

Про це було безпосередньо зазначено у ч. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-XIV), яка є попередньою редакцією Закону №1404-VІІІ від 02.06.2016, тоді як у чинній редакції Закону питання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання урегульовано ст. 12, але у ній ця норма відсутня.

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, з аналізу частин 4 та 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ висновується, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відповідно, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого ст. 12 Закону №1404-VІІІ.

Виходячи з зазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявником не доведено факту неправомірності дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження та вчиненні виконавчих дій, оскільки виконавчий лист було пред`явлено стягувачем до виконання 25 січня 2021 року, тобто в межах встановленого Законом України «Про виконавче провадження» трирічного строку з моменту останнього повернення виконавчого листа стягувачу (20 червня 2019 року).

Доводи апеляційної скарги про те, що на час повернення виконавчого листа за виконавчим провадженням BП № НОМЕР_2 , тобто на 28 березня 2016 року стягувачем було не ПAT «BТБ Банк», а його правонаступник ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке з 07 листопада 2014 року не повідомило державного виконавця про заміну сторони, не звернулося до суду із заявою про заміну вибулої сторони, а також не надало заяву про примусове виконання рішення суду, а тому вважає, що новий стягувач відмовився від примусового виконання стягнення з 07.11.2014 року, а виконавчий лист TОВ «ФК «ЄАПБ», який 09.01.2019 року був поданий на примусове виконання, поданий з порушенням строку пред`явлення виконавчого листа, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними.

Так, пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( чинного станом на день винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 березня 2016 року), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 28.03.2016 року) було передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до частини 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час винесення постанови від 28 березня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( відсутність у боржника майна), у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Таким чином, доводи апеляційної скарги боржника про початок строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання для ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з дня укладення договору про відступлення права вимоги від 07 листопада 2014 року, є безпідставними, оскільки ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Оскільки виконавчий лист № 2-4020/12 від 05 червня 2013 року був повернутий стягувачу 28 березня 2016 року, відповідно на час набрання чинності Законом №1404-VІІІ від 02.06.2016 року строк пред`явлення його до виконання не сплинув, тому для подальшого пред`явлення виконавчого листа до виконання застосовується строк, визначений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 , тобто протягом трьох років.

За викладених обставин вбачається, що пред`явлення виконавчого листа до виконання 09 січня 2019 року та відкриття виконавчого провадження № 58025165 відбулось у межах трирічного строку на пред`явлення до виконання з моменту його повернення ( 28 березня 2016 року).

Відповідно, внаслідок повернення виконавчого документа стягувачу з тих же підстав - відсутності майна, на яке може бути звернуто стягнення, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», постановою від 20 червня 2019 року, у стягувача виникло право на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом трьох років з дня його повернення.

Встановивши, що виконавчий лист пред`явлено стягувачем до виконання 25 січня 2021 року, тобто в межах встановленого Законом України «Про виконавче провадження» трирічного строку з моменту останнього повернення виконавчого листа стягувачу (20 червня 2019 року), та постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 прийнято державним виконавцем 26 січня 2021 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання неправомірною постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 26 січня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання для нового стягувача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» обраховується з дня укладення договору про відступлення права вимоги, не ґрунтується на нормах матеріального права та суперечить вищевказаним положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала першої інстанції є законною і обґрунтованою. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.