Справа № 129/2602/25
Провадження по справі № 2/129/1514/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" вересня 2025 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Швидкого О.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін та їх представників в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гайсинської міської ради Вінницької області про визнання права власності за набувальною давністю,

Встановив:

22.07.2025р. до суду подано позов, у якому позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .; свої вимоги мотивує тим, що з грудня 2010р. проживає в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , з того часу вона зареєстрована та постійно проживає в даному будинку, відкрито, безперешкодно та безперервно володіє, користується ним; за час володіння неодноразово проводила поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, на час вселення будинок був занедбаному стані, там ніхто не проживав; даний житловий будинок відповідно до записів господарської книги №1, особового рахунку № НОМЕР_1 Карбівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, відноситься до майна суспільної групи колгоспних дворів, членами цього двору станом на 15.04.1991р. були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 спадкові справи не заводились, а тому позивач не має можливості будь-яким іншим шляхом оформити свої права на житло, окрім як звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути у його відсутність та у відсутність позивача, вимоги задовільнити.

Представник відповідача Гайсинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, письмово вимоги визнав повністю, справу просив розглянути у його відсутність.

З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне позов задовільнити повністю з таких міркувань.

Доведено, що ОСОБА_1 з грудня 2010р. проживає в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , з того часу вона зареєстрована та постійно проживає в даному житловому будинку, відкрито, безперешкодно та безперервно володіє, користується ним; за час володіння неодноразово проводила поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, на час вселення будинок був занедбаному стані, там ніхто не проживав; даний житловий будинок відповідно до записів господарської книги №1, особового рахунку № НОМЕР_1 Карбівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, відноситься до майна суспільної групи колгоспних дворів, членами цього двору станом на 15.04.1991р. були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 спадкові справи не заводились, тому ОСОБА_1 не має можливості будь-яким іншим шляхом оформити свої права на житло, окрім як звернутися до суду з даним позовом..

Спірні правовідносини регламентуються:

- ст.344 ЦК України, згідно якої, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

- постановою пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п.9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачами за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередні власники майна або його правонаступники.

У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п.13 Постанови)

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і 15 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, тому суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому існують підстави для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за позивачем.

На підставі вище викладеного, ст. ст.2,12,13,76,259,263,268,273,354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позов задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право приватної власності за набувальною давністю на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: