08 вересня 2025 року м.Рівне
Рiвненський мiський суд Рівненської області
в складі головуючого суддi Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
з участю представника третьої особи Самойлової С.І.
розглянувши у відкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління державної казначейської служби України у Рівненській області, про стягнення суми перерахованих коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави,
Ухвалою від 18 червня 2025 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув.
Ухвалою від 02 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з поідомленням (викликом) сторін.
У клопотанні від 07 липня 2025 року позивач просить розгляд справи здійснювати без його участі за наявними матеріалами справи, заявлені вимоги підтримує.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника третьої особи, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2024 року у справі № 569/16837/24, яке набрало законної сили 01 листопада 2024 року, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП від 29 серпня 2024 року (за змістом рішення - постанова № 4/218 від 26 серпня 2024 року) відносно ОСОБА_1 та закрито провадження у справі.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події.

Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч.2 ст.2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1 ст.167 ЦК України).

Відповідно до ч. ст.170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (ст.174 ЦК України).

З огляду на те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративного штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі Порядок № 845).

Відповідно до п.3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Згідно з п.п.2 п.35 Порядку № 845, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Повернення помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів коштів регулює Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

Відповідно до абз.1 п.5 розділу І Порядку № 787, повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно з п.1 розділу І Порядку № 787, надміру зараховані кошти - сума коштів, що становить позитивну різницю між сумою фактично сплачених коштів та сумою коштів, яку повинен сплатити до відповідного бюджету платник платежів (зборів), що визначені відповідним законодавством (крім платежів (зборів), контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби), для повного виконання покладеного на нього грошового зобов`язання; помилково зараховані кошти - кошти, що сплачені платником за видом доходів, який не відповідає суті платежу (збору), визначеного в абзаці третьому цього пункту, та/або до невідповідного бюджету.

Постанова № 4/218 від 26 серпня 2024 року, на виконання якої позивач сплатив адміністративний штраф та яка надалі була скасована, винесена ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому саме відповідач є органом, через який держава бере участь у спірних правовідносинах.

На момент сплати позивачем адміністративного штрафу юридична підстава для такого платежу існувала, оскільки була чинною постанова № 4/218 від 26 серпня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Отже, не можна вважати, що позивач сплатив кошти в сумі 17000 грн помилково чи надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у вказаній постанові.

Після набрання законної сили рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2024 року про скасування постанови № 4/218 юридична підстава для сплати позивачем до бюджету коштів в сумі 17000 грн відпала.

Порядок № 787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється.

Подібний висновок щодо застосування норми права у спірних правовідносинах. викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі №910/5880/21, зазначивши, що після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави.

Доказів неотримання (незарахування) коштів, сплачених позивачем 28 серпня 2024 року в сумі 17000 грн, чи повернення їх позивачу відповідач суду не надав.

Враховуючи, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2024 року, яке набрало законної сили, скасовано постанову № 4/218 від 26 серпня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000 грн, отримані Державою на підставі вказаної постанови кошти сумі 17000 грн підлягають поверненню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, адже підстава, за якою вони були отримані, відпала.

З огляду на встановлені у справі обставини позов належить задовольнити.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК Уккраїни підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 1211,20 грн, оскільки саме відповідач зобов`язаний був звернутися до органів державної казначейської служби з поданням про повернення коштів з бюджету.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 263-265, 273, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління державної казначейської служби України у Рівненській області, про стягнення суми перерахованих коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави, задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти за сплачений відповідно до постанови № 4/218 від 26 серпня 2024 року адміністративний штраф у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ;

третя особа - Головне управління державної казначейської служби України у Рівненській області, місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул.Симона Петлюри, буд.13; .

Суддя