Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/615/25

Номер провадження: 2/511/457/25

01 вересня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання Чернеги А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Роздільнянської міської ради Одеської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Сокалюк Всеволод Петрович (в режимі відеоконференції)

відповідачка ОСОБА_2

представник відповідачки адвокат Панчошенко Олександр Васильович

ВСТАНОВИВ:

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла зазначена позовна заява, згідно якої позивач просив стягнути з відповідачки:

-92 605,00 гривень матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири;

-100 000,00 гривень моральної шкоди;

-32 000,00 гривень витрати на правничу допомогу;

-600,00 гривень витрати на виготовлення Дефектного акту;

-65,00 гривень витрати за отримання відповіді на запит з ГМЦ ЧАМ.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .

У жовтні 2024 року позивач побачив, що в його квартирі майже по всій стелі з верхнього поверху почала текти вода, що нанесла шкоди квартирі і речам, які знаходилися в ній.

Над квартирою позивача знаходиться квартира відповідачки.

21 жовтня 2024 року була створена комісія на предмет перевірки факту залиття.

23 жовтня 2024 року комісією було складено акт обстеження, в якому зафіксовано факт залиття квартири та встановлено, що на кухні квартири над кухонними меблями сліди замокання, в житловій кімнаті виявлені мокрі плями жовтого кольору розміром біля 5 м2, на стінах сліди від течії води з відшаруванням фарби та шпаклювального оздоблення з утворенням плісняви, з намоканням натяжної стелі, пінопластового кутового багету з розводами жовтого кольору. В ванній кімнаті та туалеті замокання оздоблення керамічних плиток стіни та стелі зі слідами появи плісняви між швами.

Встановлено, що підтоплення квартири АДРЕСА_2 сталося в результаті стікання великої кількості води вищого поверху. Під час обстеження квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 , що розташована над квартирою АДРЕСА_2 , за тумбою мийки кухні виявлений білий соляний наліт, який утворюється в результаті переміщення води, жовті плями, відшарування шпаклівки.

В ванній кімнаті квартири АДРЕСА_3 слідів замокання не виявлено.

Згідно з дефектним актом, вартість відновлювальних робіт складає 92 605,00 гривень.

Водночас у добровільному порядку відповідачка відмовилася відшкодовувати заподіяну шкоду, а тому позивач вимушений був звернутися до суду.

Також діями відповідачки позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінив у 100 000 гривень, зазначивши, що залиття квартири призвело до стресу, душевних страждань.

Стислий виклад заперечень відповідачки.

Відповідчка не визнала позовні вимоги, зазначивши, що акт комісії не відповідає вимогам Додатку 4 до пункту 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій (далі Правил), а тому він є неналежним доказом.

Факт непричетності до залиття квартири спростовується фототаблицями та показами свідків з боку сторони відповідачки.

Стислий виклад позиції третьої особи.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Процесуальні дії у справі.

11 березня 2025 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

19 березня 2025 року продовжено строк для усунення недоліків.

28 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

08 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

26 травня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Сокалюк Всеволода Петровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

27 травня 2025 року задоволено заяву представника позивача - адвоката Сокалюк Всеволода Петровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Над його квартирою розташована квартира відповідачки ОСОБА_2 .

21 жовтня 2024 року позивач звернувся із заявою до голови Роздільнянської громади із заявою з проханням направити комісію з приводу затоплення його квартири.

23 жовтня 2024 року на підставі заяви позивача було видано розпорядження № 34/аг 2024 про створення комісії з розгляду звернення.

23 жовтня 2024 року було складено акт обстеження квартири АДРЕСА_1 , згідно з якого комісією було виявлено на кухні квартири над кухонними меблями сліди замокання, в житловій кімнаті виявлені мокрі плями жовтого кольору розміром біля 5 м2, на стінах сліди від течії води з відшаруванням фарби та шпаклювального оздоблення з утворенням плісняви, з намоканням натяжної стелі, пінопластового кутового багету з розводами жовтого кольору. В ванній кімнаті та туалеті замокання оздоблення керамічних плиток стіни та стелі зі слідами появи плісняви між швами.

Встановлено, що підтоплення квартири АДРЕСА_2 сталося в результаті стікання великої кількості води вищого поверху. Під час обстеження квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 , що розташована над квартирою АДРЕСА_2 , за тумбою мийки кухні виявлений білий соляний наліт, який утворюється в результаті переміщення води, жовті плями, відшарування шпаклівки.

Відповідно до довідки Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів від 28 жовтня 2024 року, за даними спостережень метеостанції Роздільна, 10, 11, 13, 14, 18 26 жовтня 2024 року опади не спостерігалися.

Вартість ремонту на поточний ремонт (усунення наслідків залиття) становить 92 605,00 гривень.

Разом з цим, у ході розгляду справи судом були допитані свідки з боку сторони позивача та відповідачки відносно факту залиття квартири позивача.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності є абсолютним правом, яке здійснюється власником на свій розсуд незалежно від волі інших осіб. Одночасно на власника покладаються певні зобов`язання, зокрема витрати, пов`язані з майном, тягар його утримання та охорони. Також власник несе ризик випадкового знищення та пошкодження майна, він не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та інтересам громадян, інтересам суспільства.

Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилами статті 1166 Цивільного кодексу України, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із положень пунктів 7, 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45), слідує, що власник квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

За правилами статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

За змістом норми статті 1166 ЦК України юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка заподіювача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина заподіювача шкоди.

У правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Згідно статей 76, 77, 79, 80, 81 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що факт залиття квартири відповідачкою підтверджено актом обстеження та показами свідків з боку сторони позивача, а також фотозображеннями та відеоматеріалом.

Відносно показів свідків з боку ОСОБА_2 , суд зазначає, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Обставини, що підтверджуються показаннями свідка, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми.

При оцінці тверджень сторони відповідачки щодо невідповідності акту, судом враховано висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які були викладені Верховним Судом у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 569/14230/15-ц, від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11, від 22 травня 2019 року у справі № 640/8205/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 711/7670/16-ц.

Разом з тим, у додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт обстеження квартири від 23 жовтня 2024 року містить основні реквізити, а недоліки в його оформленні на думку суду є несуттєвими, з урахуванням наданих показів складу комісії, які були допитані судом у якості свідків.

Також судом встановлено, що під час комісійного обстеження відповідачка була присутня та самостійно допустила члена комісії - ОСОБА_3 (начальника відділу містобудування та архітектури Управління ЖКГ та інфраструктури міської ради) до огляду її квартири, а тому аргументи, що акт не є належним та допустимим доказом у справі, зводяться до незгоди із письмовим доказом, оцінка якому надана судом у сукупності з іншими матеріалами справи.

Поряд із цим, відповідачкою та її представником не спростовано належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявлялося, хоча судом неоднаразово роз`яснювалося таке право на стадії підготовчого провадження, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявлено та не надано інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

На підставі викладеного, оцінивши аргументи сторін та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що згідно положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна ; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем доведено, що затоплення квартири призвело до моральних страждань, які суд оцінює у 50 000 гривень, а тому в частині стягнення моральної шкоди позовна вимога підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як встановлено, між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір № 317/25 від 18 січня 2025 року про надання адвокатських послуг (далі Договір) у цивільній справі щодо залиття квартири.

Пункт 4.1 Договору визначає, що в його підписання позивач сплатив адвокату 10 000 гривень авансу.

Пункт 4.2 Договору регламентує, що за участь адвоката у судовому засіданні позивач сплачує адвокату 2 000 гривень, незалежно від тривалості судового засідання.

Відповідно до пункту 4.3. Договору у випадку позитивного рішення, позивач сплачує адвокату 10 000 гривень премії.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові (§ 55).

Відповідно до диспозиції частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак відповідачкою та її представником в ході розгляду справи не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

На підставі викладеного, враховуючи складність справи, критерії адвокатських витрат, відсутність клопотання про зменшення таких витрат, наявні докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 81, 141, 178, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Роздільнянської міської ради Одеської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_5 :

-92 605,00 гривень матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири;

-50 000,00 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_5 судові витрати, а саме:

- 32 000, 00 гривень витрати на правничу допомогу адвоката;

-600,00 гривень витрати на виготовлення Дефектного акту;

-65,00 гривень витрати за отримання відповіді на запит з ГМЦ ЧАМ.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 , на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 752,20 гривень.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Управління житлово-комунального господарства та інфраструктури Роздільнянської міської ради Одеської області, , адреса: вулиця Шевченко, 95, місто Роздільна Одеської області.

Суддя А. В. Ільяшук