ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7937/25 Справа № 204/1149/18 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Товстий Костянтин Андрійович,

на рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

19.02.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернулося до суду з позовом до до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 54673,26 грн та судових витрат у справі.

На підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 03 липня 2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 21600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Таким чином, станом на 31 грудня 2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 54673,26 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 липня 2008 року, яка виникла станом на 31 грудня 2017 року та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4755 грн. 11 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 43727 грн. 30 коп., заборгованості за штрафами у розмірі 2841 грн. 58 коп., а всього 51323 (п`ятдесят одна тисяча триста двадцять три) гривні 99 копійок; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1654 (одна тисяча шістсот п`ятдесят чотири) грн. 06 (шість) коп.; у задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовлено (а.с.36-37).

Представником відповідача Товстим К.А. у даній цивільній справі подана заява про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2025 року скасовано заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2018 року у цивільній справі №204/1149/18 та призначено цивільну справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 03 липня 2008 року, яка виникла станом на 31 грудня 2017 року та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4755 грн 11 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 43727 грн 30 коп., а всього 48482 (сорок вісім тисяч чотириста вісімдесят дві) гривні 41 (сорок одна) копійка.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1562 (одна тисяча п`ятсот шістдесят дві) гривні 48 (сорок вісім) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

21.06.2025 року від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Товстий Костянтин Андрійович надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що матеріали справи не містять належного та допустимого розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03.07.2008 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , згідно якого видно про рух коштів по її рахунку.

Крім того, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписана відповідачем 03 липня 2008 року не містять усіх необхідних істотних умов кредитного договору, тому вона не вважається кредитним договором, а витяг з умов та правил надання банківських послуг, на якому відсутній підпис сторін договору вказує саме на відсутність погоджених між сторонами обставин передбачених кредитним договором, що свідчить про безпідставність прийнятого судом оскаржуваного рішення

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

20.07.2025 року від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 54673,26 грн., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

03 липня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 500 грн шляхом підписання заяви з базовою процентною ставкою за кредитом у розмірі 1,9% на місяць на залишок заборгованості та щомісячною комісією у розмірі 1% (а.с.8).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

Також до позовної заяви долучено витяг з умов та правил надання банківських послуг, на якому відсутній підпис сторін договору, та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписану відповідачем 03 липня 2008 року (а.с.9, 10-15).

Однак, зазначені умови договору відповідач належним чином не виконала у зв`язку з чим відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 31 грудня 2017 року має заборгованість перед банком у розмірі 54673,26 грн, яка складається з:

- заборгованість за кредитом - 4755,11 грн;

- заборгованість по процентам за користування кредитом - 43727,30 грн;

- заборгованість за комісією - 3349,27 грн;

- заборгованість по судовим штрафам - 2841,58 грн (а.с.4-7).

У заяві позичальника від 03 липня 2008 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за штрафами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 липня 2008 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», як невід`ємні частини спірного договору.

Судом враховуються висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, відповідно до яких потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Надана позивачем довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 03 липня 2008 року судом не може бути взята до уваги, оскільки враховуючи норми статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції станом на дату підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг) також є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з даною довідкою, її підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в такій довідці не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (03 липня 2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19 лютого 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятливий для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті: www.privatbank.ua, який міститься в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03 липня 2008 року шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафами слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення комісії у розмірі 3349,27 грн суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2023 року № 204/224/21.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 3349,27 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 48482,41 грн, з яких заборгованість за кредитом у розмірі 4755,11 грн та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 43727,30 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог з вищезазначених підстав слід відмовити.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки ці висновки ґрунтуються на ретельному аналізу доказів, що є у матеріалах цивільної справи.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах цивільної справи (а.с.9) є копія довідки про умови кредитування, де визначені проценти за користування кредитом, та яка підписана відповідачкою.

Розрахунок заборгованості (а.с.4-7) виконаний відповідно до процентів, зазначених у довідці.

Представник відповідачки в апеляційній скарзі зазначає, що не згоден з розрахунком заборгованості, але альтернативний розрахунок не надає, то суд приймає за основу той розрахунок, що наданий позивачем.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Товстий Костянтин Андрійовичзалишити без задоволення.

Рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: