Провадження № 2/752/7349/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велл Крафт» про визнання факту існування трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велл Крафт» про визнання факту існування трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач з 13 грудня 2024 року по 01 квітня 2025 року фактично працював на ТОВ «Велл Крафт» без офіційного оформлення трудових відносин, безпосереднім керівником якого була директорка товариства ОСОБА_2 .

За домовленістю його заробітна плата мала складати: за перший місяць - 25 000 грн; а в подальшому - 40 000 грн на місяць. Приступивши до виконання своїх обов`язків, ОСОБА_1 отримав заробітну плату за грудень у розмірі -17 000 грн, за січень місяць -25 000 грн, за лютий йому відмовлялися віддавати заробітню плату, але згодом 28 березня 2025 року виплати лише 25 000 грн, за березень місяць не виплатили взагалі заробітну плату.

Заборгованість становить 55 000 грн.

Згідно статті 34 Закону України " Про оплату праці" компенсація за затримку зарплати станом на 2025 рік облікова ставка НБУ 14,5% річних (затримка 2 місяці) становить 2 807 грн.

Зазначає, що під час виконання обов`язків з відеозйомки та монтажу відео для соціальних мереж він використовував власне технічне обладнання: камеру Sony alpha A7 III, мікрофон DJI Mic, ноутбук ASUS ROG. За амортизацію цього обладнання позивач не отримав жодної компенсації. Фотокамера Sony A7 III була придбана 2023 році за 75 000 грн, амортизація місячна становить 1 250 грн (за 3,5 місяці використання 3 750 грн). Мікрофон DJI Mic було придбано 2023 році за 15 000 грн, амортизація місячна становить 417 грн (за 3,5 місяці використання 1 459 грн), Ноутбук ASUS ROG був придбаний в 2023 році за 38 000 грн, амортизація місячна становить грн 1 050 грн (за 3,5 місяці використання 3 675 грн). Також він здійснював робочі поїздки (відрядження) до міст: Нововолинськ (2 доби), Конотоп (1 доба), Чернігів (1 доба), Українка (1 доба). Витрати на проїзд компенсували, однак витрати на харчування - ні.

Згідно з чинною редакцією Постанови Кабінету Міністрів України №1035 від 16 грудня 2003 року, для відряджень по території України нормативна добова норма відшкодування витрат на харчування встановлена на рівні 205 грн за добу (за 5 діб 1025 грн ).

У процесі його роботи зі сторони керівництва, зокрема ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , він неодноразово стикався з приниженням його гідності, моральним тиском та недопустимим ставленням. Поширювалася неправдива інформація про начебто неналежне виконання ним службових обов`язків, хоча всі доручення виконувалися вчасно та з дотриманням вимог. Крім того, після його нагадування про заборгованість по заробітній платі, позивач отримав попередження про можливі наслідки, якщо звертатиметься до суду, зокрема - про те, що в разі подання позову проти компанії його буде звинувачено в шантажі. Ці заяви він сприймає як погрози, що спрямовані на те, щоб утримати його від законного захисту своїх прав. Така поведінка є формою психологічного тиску, що завдала йому значних моральних страждань, погіршила його емоційний стан та викликала відчуття тривоги й беззахисності.

З 11 квітня 2025 року він неодноразово звертався до відповідача із повідомленнями з проханням оплатити виконану ним роботу. Незважаючи на це, відповідач не виконав зобов`язань, тому він змушений звернутися до суду з цим позовом.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд:

- визнати факт існування трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Велл Крафт» з 13 грудня 2024 року по 01 квітня 2025 року;

- стягнути з ТОВ «Велл Крафт» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 55 000 грн, компенсацію за затримку - 2807 грн, компенсацію за амортизацію власного обладнання - 8 884 грн, компенсацію витрат на харчування під час відряджень - 1025 грн;

- стягнути з ТОВ «Велл Крафт» компенсацію за завдану моральну шкоду внаслідок систематичного морального тиску, принижень з боку керівництва, поширення недостовірної інформації щодо роботи, а також погроз щодо звернення до суду - у розмірі 30 000 грн.

Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста від 01 липня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті.

13 липня 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву. Посилається на те, що позивачем не надано доказів, які б вказували на існування саме трудових відносин між сторонами в спірний період та виконання ним трудових обов`язків.

Позивач також не надав доказів на підтвердження допущення його до роботи, про виконання вимог внутрішнього трудового розпорядку, виконання трудової функції тощо.

Крім того, звертає увагу, що позивач не зазначає у позовній заяві посаду, на якій він працював у ТОВ «Велл Крафт».

З долучених скріншотів листування неможливо встановити з ким саме ведеться листування, відсутні номери мобільних телефонів сторін листування, неможливо встановити рік листування, скріншоти вирвані з контексту, у зв`язку з чим неможливо встановити та зрозуміти суть долученого листування.

Крім цього, ОСОБА_2 являється керівником, засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Велл Крафт», ПП «Автокомплектація» та фізичною особою-підприємцем, а тому не зрозуміло чому ОСОБА_1 зазначає, що він працював саме в ТОВ «Велл Крафт».

Зазначає, що ОСОБА_1 у будь-яких трудових відносинах з ТОВ Велл Крафт не перебував та у розпорядженні товариства відсутні: трудовий договір з ОСОБА_1 , бухгалтерські документи щодо нарахування, виплати заробітної плати, допуску до роботи, накази про відрядження тощо.

Вказує на те, що відповідно до штатних розписів ТОВ «Велл Крафт» станом на 01 жовтня 2024 року та 01 лютого 2025 року у товаристві були відсутні посади працівників, посадові обов`язки яких передбачали виконання функцій щодо відеозйомки та монтажу відео, оскільки товариство займається кардинально іншими видами економічної діяльності.

Позивачем не надано жодних доказів про розмір заробітної плати, яка встановлена за виконану роботу. Із зазначених у позовній заяві обставин та долучених документів неможливо встановити факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі та її розмір. Надані позивачем копії документів не можуть бути належними доказами, оскільки не містять необхідних реквізитів, притаманних офіційним документам.

Позивачем також не надано доказі завдання йому моральної шкоди з боку ТОВ «Велл Крафт».

Просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

16 липня 2025 року позивач подав відповідь на відзив. Посилається на те, що підтвердженням існування трудових відносини є те, що він систематично виконував роботу на користь ТОВ «Велл Крафт», зокрема, створення фото та відеоконтенту, отримував конкретні завдання від працівників компанії, мав доступ до приміщень, обладнання, логотипів компанії, отримав аванс, що підтверджено повідомленням бухгалтера, використовував техніку і знімав на об`єктах компанії, у тому числі зйомки, які не публікувались, перебував у тісній комунікації з працівниками, з якими обговорювались робочі деталі.

Вказує на те, що офіційний дозвіл на зйомку від імені ТОВ «Велл Крафт» неможливий без погодження з керівництвом, відео та фотоматеріали, що створені ним і не були оприлюднені, але містять продукцію та локації компанії, скріншоти переписок з координаторами, бухгалтером, водієм та іншими працівниками, де обговорюються робочі завдання, логістика, фінанси, факти видалення після подання позову повідомлень, що свідчить про свідоме знищення доказів, повідомлення бухгалтера про надання авансу, що підтверджує оплату праці, оголошення на сайті про пошук відеомейкера, яке свідчить, що така функція для них є стандартною.

Зазначає, що відповідач вводить суд в оману, заперечуючи факт наявності між позивачем та товариством трудових відносин.

23 липня ТОВ «Велл Крафт» подало заперечення на відповідь на відзив, в якому посилається на ті ж обставини, що і у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження позовних вимог, позивачем надано до позовної заяви: переписку в месенджерах «Telegram», «Viber» з контактами «ОСОБА_5» та « ОСОБА_6 »; скріншоти сторінок ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в Інстаграмі; скріншот відгуків на сайті neorobote.net; копії посадкових квитків на потяг. Також надано копію листа-прохання від директора ТОВ «Велл Крафт» ОСОБА_2 адресованого ТОВ «Чернігівський автозавод» про надання дозволу ОСОБА_1 на проведення фото-відео зйомки, при проведенні монтажних робіт обладнання «Грузовий стенд розвалу сходження, згідно з договором 12/08/2024-01 від 12 серпня 2024 року, скріншот переписки з ОСОБА_7, скріншот оголошення з сайту Work.ua про наявну вакансію фото-, відеомейкер в компанії Велл Крафт».

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині другій статті 2 КЗпП України зазначено, що працівник реалізує своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі чи організації, або з фізичною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до частини першої статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні контракту; при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Таким чином, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За змістом ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Характерними ознаками трудових відносин є:

- систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат);

- підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку;

- виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327;

- обов`язок роботодавця надати робоче місце;

- дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною третьою статті 94 КЗпП України встановлено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Отже, підставою виплати заробітної плати є наявність трудових відносин між сторонами, які в свою чергу виникають шляхом укладення між сторонами трудового договору.

Суд може визнати трудовий договір укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема виконання працівником обов`язку щодо надання паспорта або іншого документу, що посвідчує особу, трудової книжки, а у випадках, передбачених законодавством, - також документа про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інших документів, за наявності письмових чи інших доказів дотримання цих умов, окрім показань свідків.

З огляду на ці положення позивач повинен був дотриматися умов, необхідних для укладення трудового договору, а саме скласти заяву про прийняття на роботу, подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку тощо.

Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від: 06 квітня 2020 року у справі № 462/7621/15-ц, 13 квітня 2020 року у справі № 344/2293/19, 24 листопада 2021 року у справі № 361/3422/19, від 16 червня 2022 року у справі № 638/16444/19, від 08 вересня 2023 року у справі № 132/1587/22, від 18 вересня 2023 року у справі № 754/12104/20-ц.

У матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про існування між сторонами в заявлений позивачем період сталих трудових відносин, виконання позивачем на постійній основі трудових обов`язків, узгоджених з відповідачем, дотримання відповідачем правил внутрішнього трудового розпорядку, а також на постійній основі офіційне отримання ним заробітної плати.

Відсутні у справі й докази здійснення ТОВ «Велл Крафт» відрахувань грошових коштів до пенсійного фонду та податкових органів за такого працівника, як ОСОБА_1 .

У статті 626 ЦК України визначено загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року в справі № 127/21595/16-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2020 року у справі № 344/2293/19 (провадження № 61-1121св20) зазначено, що встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Враховуючи наведене, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, встановивши фактичні обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 складав заяву про прийняття його на роботу, надавав відповідачу трудову книжку та інші документи, отримував наказ про прийняття на роботу, укладав з відповідачем трудовий договір, офіційно отримував заробітну плату, систематично відвідував роботу, дотримувався правил внутрішнього трудового розпорядку.

Доводи позивача, про те, що він був працівником відповідача та фактично виконував роботу з відеозйомки та монтажу відео для соціальних мереж, що є підтвердженням факту трудових відносин між ним та відповідачем, судом відхиляється, оскільки звертаючись з позовною заявою до суду, самостійно вказував на те, що трудового договору з відповідачем не укладав, тобто фактично усвідомлював відсутність оформлення трудових відносин, а отже й погоджувався з цим.

Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності трудових чи цивільно-правових відносин між ним та відповідачем, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Оскільки інші позовні вимоги є похідними, вони також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 3,4,21 ЦЗпП України, ст.ст.4,12,81,89,141, 258,279 354 Цивільного процесуального Кодексу України суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велл Крафт» про визнання факту існування трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення моральної шкоди, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Велл Крафт», , вул. Ю. Здановської, буд.27, м.Київ,03127.

Повний текст рішення складено 09 вересня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк