Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1331/25 Головуючий у 1-й інст. Хомич В. М.
Категорія 62 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої Талько О.Б.,

суддів Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу № 283/1331/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченко Наталії Вікторівни, на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 4 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Хомич В. М.,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1 , в поряду спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 28 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам статті 175 ЦПК України.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 4 червня 2025 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачці у зв`язку з тим, що недоліки, які були зазначені в ухвалі, не були усунуті у встановлений судом строк.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шевченко Н.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що оскільки в адміністративному порядку підтвердити факт спільного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини позивачка не може, то вважає, що цей факт має бути встановлений у судовому порядку, оскільки встановлення факту впливає на її право на спадкування.

На виконання ухвали суду від 28 травня 2025 року після усунення недоліків 3 червня 2025 року через канцелярію суду була подана позовна заява та копія позовної заяви в уточненій редакції.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем може вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб, зокрема спадкоємця першої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 - відповідача ОСОБА_2 .

Тому згідно з чинним законодавством факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути встановлений відповідно до статті 315 ЦПК України в порядку окремого провадження, а справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо підстави для повернення позову у зв`язку з тим, що нею в позовній заяві не вказано та не надано доказів на підтвердження перешкод в оформленні права власності на спадщину після смерті ОСОБА_3 не ґрунтується на законі. Не дивлячись на те, що недоліки позовної заяви було усунуто у встановлений судом строк, суд безпідставно визнав позовну заяву неподаною та повернув позивачці. ОСОБА_1 . В позовній заяві наведено обґрунтування заявлених позовних вимог, а також зазначено перелік документів (доказів), які вона бажає подати разом із позовною заявою на підтвердження заявлених позовних вимог.

Таким чином, вважає, що ухвала Малинського районного суду Житомирської області від 4 червня 2025 року суперечить нормам процесуального законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 175 ЦПК України встановлені вимоги до форми та змісту позовної заяви.

Так, частиною другою статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Вимоги щодо змісту позовної заяви встановлені частиною третьою статті 175 ЦПК України, відповідно до якої позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК).

Частиною першою статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 185 ЦПК).

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції в ухвалі від 28 травня 2025 року зазначив, що позивачка з метою захисту свого права обрала спосіб захисту шляхом встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Водночас, позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно. При цьому, вона не обгрунтовує, яким чином наразі її право порушене, не визнане чи оспорене в цій частині, за умови, що до позовної заяви додані документи, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, яке є предметом даного позову.

Також в ухвалі зазначено, що таке об`єднання позовних вимог без належного обгрунтування, на переконання суду, має штучний характер з метою подання позову за правилами виключної підсудності.

Вказані недоліки необхідно було усунути впродовж 5 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позову без руху.

На виконання вимог, зазначених в ухвалі суду від 28 травня 2025 року, представником позиваки направлено до суду позовну заяву, в якій, посилаючись на неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, позивачка просить визнати за нею право власності на спадщину.

При вирішенні питання щодо повернення позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися у разі, коли існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Також суд зазначив, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що на час звернення до суду з даним позовом у неї існують перешкоди в оформленні спадщини після смерті матері, а посилання у позові на ту обставину, що визнання за нею права власності на спадкове майно має бути вирішене у судовому порядку, не грунтується на законі, оскільки порядок спадкування чітко визначений нормами ЦК України. Визнання права власності на спадкове майно є виключним способом захисту спадкових прав, коли оформлення спадщини шляхом вчинення нотаріальних дій є неможливим.

Окрім того, суд звернув увагу на те, що об`єднання в одному позові вимог, без належного обгрунтування позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно, носить штучний характер з метою подання позову за правилами виключної підсудності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

З даного приводу слід зазначити наступне.

Зміст позовної заяви, а також заяви від 2 червня 2025 року свідчить про те, що позивач чітко вказала обставини, якими вона обгрунтовує позовні вимоги, зазначивши, що, на її переконання, за умови встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, єдиним можливим способом захисту її спадкових прав, є визнання права власності на спадкове майно саме в судовому порядку. При цьому, вона стверджує, що позбавлена можливості у позасудовий спосіб реалізувати свої спадкові права.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд вказав ОСОБА_1 на необхідність обгрунтування, у чому саме полягає порушення її прав.

У подальшому, зазначивши про те, що визнання права власності в судовому порядку є винятковим способом захисту, суд повернув позовну заяву.

Однак, цивільним процесуальним законодавством не передбачена можливість суду на стадії відкриття провадження у справі вирішувати питання про те, чи є належним обраний позивачем спосіб захисту права та чи є обгрунтованими позовні вимоги.

Після відкриття провадження у справі, реалізуючи надані процесуальним законом права, позивач матиме можливість уточнити позовні вимоги у передбаченому законодавством порядку.

Оцінку ефективності позовної вимоги та обраного позивачем способу захисту права суд надає на стадії ухвалення рішення, за наслідками судового розгляду справи.

Натомість, суд першої інстанції фактично вдався до оцінки викладених позивачкою обставин справи та доказів, що не віднесено до компетенції суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про штучний характер позову на даний час є передчасним та таким, що грунтується на припущеннях.

Так, відповідно до положень частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема необгрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи.

Та обставина, що при зверненні до суду ОСОБА_1 , окрім позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, просила також й визнати за нею право власності на спадкове майно, не свідчить про зловживання нею процесуальними правами, адже позовні вимоги обгрунтовані нею так, як вона вважала за необхідне обгрунтувати, а наскільки таке обгрунтування є достатнім та переконливим та чи існують передбачені законодавством підстави для задоволення цієї позовної вимоги, - вирішуватиме суд за наслідками розгляду справи.

Отже, на даний час відсутні підстави стверджувати про те, що позов має штучний характер та пред`явлення цих вимог в одному провадженні спрямоване на розгляд справи за правилами виключної підсудності.

Враховуючи вищезазначене, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченко Наталії Вікторівни, задовольнити.

Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 4 червня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуюча Судді: