Справа № 206/2985/25
Провадження № 2-з/206/32/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2025 Самарський районний суд міста Дніпра у складі: головуючого судді Поштаренко О.В., за участю секретаря с/з Содоль М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро заяву представника позивача адвоката Готвянського Ігоря Вікторовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними, -

за участю позивача ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра звернувся представник позивача адвокат Готвянський Ігор Вікторович до суду із заявою забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що у провадженні Самарського районного суду міста Дніпра перебуває вказана цивільна справа. Предметом розгляду є спільне із Відповідачкою рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки NFP-EUROTRAILER, типу напівпричеп - спеціалізований/SEMI-TRAILER-SPECIALIZED-Н/ПР САМОСКИД-Е, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір червоний; транспортний засіб марки DAF FT XF 105.410, типу спеціалізований вантажний сідловий тягач, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , колір синій. 08 вересня 2025 року через застосунок Авто Номера Україна Позивачу стало відомо, що 08 серпня 2025 року Відповідачка здійснила відчуження, на користь третьої особи, автомобіля BMW 528і 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , WIN НОМЕР_6 , який був придбаний у шлюбі та є сумісною власністю Позивача та Відповідача. Гроші після продажу даного автомобіля Відповідачка Позивачу не передавала. Є підстави вважати, що автомобілі, які є предметом спору, що є спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача та на цей час перебувають у власності Відповідача, без згоди Позивача можуть бути відчужені на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Враховуючи викладене, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Відповідачу ОСОБА_2 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) вчиняти дії по відчуженню рухомого майна, а саме: NFP-EUROTRAILER, типу напівпричеп - спеціалізований/SEMI-TRAILER-SPECIALIZED-Н/ПР САМОСКИД-Е, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір червоний; транспортний засіб марки DAF FT XF 105.410, типу спеціалізований вантажний сідловий тягач, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , колір синій.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідач та його представник до судового засідання не з`явилися, будучі повідомлені про час, дату та місце судового засідання належним чином.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною 1ст.150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" N 9 від 22.12.2006 р. (п. 4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, ч. 1 ст.151ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, серед яких: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Положеннями частини 7 статті 153ЦПК України встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Пунктом 4постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на вищевикладене, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки не містить належного обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову, а матеріали заяви не містять достатньо обґрунтованих для забезпечення позову доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого виду забезпечення позову.

Так, представником позивача не надано, доказів, що можуть свідчити про вчинення відповідачем дій,спрямованих на відчуження належного йому нерухомого майна чи доказів вчинення підготовчих дії до такої реалізації.

Разом з тим, до заяви не долучено Інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, щодо належності зазначених транспортних засобів на час розгляду заяви.

До посилань представника позивача про ту обставину, що відповідачем вже здійснюється реалізація майна, а саме автомобіля марки BMW 528i 2014 року виписку, який був придбаний у шлюбі та є сумісною власністю Позивача та Відповідача на користь третьої особи, суд не приймає до уваги оскільки вказаний автомобіль належав на праві власності Відповідачки та не є предметом спору у зазначеній справі. Сам по собі продаж транспортного засобу BMW 528i 2014 Відповідачкою не може свідчити про будь-які ризики для позивача щодо предмету спору у даній справі.

Окрім того, посилання представника позивача, що відповідач здійснить відчуження належного їй рухомого майна, будь-якими доказами не підтверджується та є лише припущенням заявника, оскільки позивачем не зазначено обставин які б передували такій реалізації.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Готвянського Ігоря Вікторовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Поштаренко