Справа № 573/1567/25
Номер провадження 2-др/573/6/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
08 вересня 2025 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Замченко А.О.,
з участю секретаря Півньової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» - адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
04.09.2025 до суду надійшла заява представника позивача ТОВ «Іннова Фінанс» - адвоката Андрущенка М.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, яку він мотивує тим, що рішенням суду від 01.09.2025 не було вирішено питання про стягнення з відповідачки витрат позивача на правничу допомогу.
Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідачки на користь товариства витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 246, ч. 3 ст. 270 ЦПК України розгляд питання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відбувається без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
06.05.2025 між ТОВ «Іннова Фінанс» і адвокатом Андрущенком М.В. укладено договір про надання правничої допомоги №06-05/2025, відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надавати на користь товариства послуги правничого та консультаційного характерів, зокрема, складання правової документації, у тому числі процесуального характеру: заяви, позовні заяви, відповіді на відзиви, клопотання, заперечення тощо, супровід процесу розгляду справ, та інші, а замовник приймати і в порядку, визначеному договором сплачувати такі надані послуги.
Відповідно до п. 3.2, 3.4.1 вказаного договору за результатами надання послуг сторони складають акти приймання-передачі наданих послуг, в яких визначається перелік послуг, їх деталізація (за необхідності) та вартість.
Оплата наданих послуг здійснюється шляхом безготівкової трансакції коштів, зазначених у заявках та/або актах приймання-передачі наданих послуг на банківський рахунок виконавця, зазначений у цьому договорі або в інший спосіб, погоджений сторонами.
31.07.2025 до Білопільського районного суду Сумської області надійшов позов, поданий адвокатом Андрущенком М.В. в інтересах ТОВ «Іннова Фінанс», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У позовній заяві був наведений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складається зі сплаченого судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. та орієнтовних витрат на правничу допомогу позивачу адвокатом у сумі 5000 грн.
03.09.2025 адвокат позивача надіслав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої долучив копію договору про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг за договором, платіжну інструкцію про сплату адвокату 5000 грн.
Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 03.09.2025 №5428 сторони погодили, що загальна вартість послуг становить 5000 грн, а надані послуги складаються з такого переліку: складання правової документації процесуального характеру, супровід процесу розгляду справи в суді з питань, пов`язаних з правами та інтересами замовника, в будь-якому форматі судочинства, у тому числі, але не виключно, з використанням «Електронного суду».
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 16.04.2020 у справі №727/4597/19, зазначено, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Таким чином, суду доведено, що витрати позивача на правничу допомогу становлять 5000 грн.
Як вбачається з п. 1, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Верховний Суд у своїх постановах від 01.09.2021 у справі №178/1522/18, від 08.09.2021 у справі №206/6537/19 зазначив, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц.
З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України,
Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» - адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задовольнити частково.
Додаткове рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя