Справа № 148/2341/25
Провадження №2-н/148/117/25
УХВАЛА

15 вересня 2025 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Штифурко Л.А., вивчивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ,-

встановила:

11.09.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ.

Вивчивши вказану заяву, додані до неї документи, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Положеннями ст. 19 ЦПК України визначено справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. Так, ч. 3 ст.19 ЦПК визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

З огляду на викладене суд констатує, що наказне провадження є безспірним, тобто в такому порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

У заяві про видачу судового наказу зазначено, що боржник ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та за цією адресою отримує послуги.

Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1769611 від 12.09.2025, сформованої відповідно до ч. 7 ст. 165 ЦПК України, боржник ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З викладеного у суду виникає об`єктивний сумнів у безспірності вимог заявника до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ за наведеною стягувачем адресою, оскільки заява про видачу судового наказу переконливих доказів проживання боржника саме за вказаною у заяві адресою не містить.

З огляду на це, в межах наказного провадження суд не в змозі встановити, за якою ж саме адресою проживання боржник отримує від заявника послугу з постачання природнього газу та чи отримує взагалі.

Згідно з ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За наявності сумніву щодо порушеного права заявника у зв`язку з наданням боржнику ОСОБА_1 послуги з постачання природнього газу за адресою: АДРЕСА_1 , доходжу висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись п.8 ч.1 ст. 165, ст 166 ЦПК України, суддя,-

постановила:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ.

Копію ухвали для відома надіслати представнику заявника.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області або безпосередньо до апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.А.Штифурко