ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 638/3064/24

провадження № 61-12897св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - приватне акціонерне товариство «Інноваційний страховий капітал»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гук Андрій Русланович, на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова у складі судді Хайкіна В. М. від 21 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Маміної О. В., Тичкової О. Ю., від 14 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

1. У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту припинення права власності UNISTRADA INVEST LTD (Юністрада Інвест ЛТД), юридичної особи за законодавством Республіки Кіпр, реєстраційний номер НЕ299266 на цінні папери у кількості 28 000 000 простих іменних акцій приватного акціонерного товариства «Інноваційний страховий капітал» (далі - ПрАТ «Інноваційний страховий капітал»), .

2. Заява обґрунтована тим, що до складу акціонерів ПрАТ «Інноваційний страховий капітал» входять: ОСОБА_1 - громадянин України, власник контрольного пакету акцій у обсязі 92,5 %; ОСОБА_2 - громадянин України, власник 0,5 % акцій; компанія Юністрада Інвест ЛТД - юридична особа за законодавством Республіки Кіпр, яка володіє 7 % акцій.

3. Рішенням Національного банку України від 29 серпня 2023 року

№ 27-0024/63574 ОСОБА_1 погоджено збільшення істотної участі в

ПрАТ «Інноваційний страховий капітал».

4. Заявник вказує, що пропонував іншим акціонерам ПрАТ «Інноваційний страховий капітал» придбати акції на виконання вимог статті 93 Закону України «Про акціонерні товариства» з метою забезпечення прозорої структури товариства, але інші акціонери не виявили бажання продати свої акції.

5. Оскільки Юністрада Інвест ЛТД не брало участі у загальних зборах та управлінні ПрАТ «Інноваційний страховий капітал», він звернувся до реєстру компаній Республіки Кіпр та отримав інформацію, що Юністрада Інвест ЛТД є ліквідованою із 2018 року.

6. Депозитарною установою в якій зберігалися акції ПрАТ «Інноваційний страховий капітал», що належали Юністрада Інвест ЛТД, є публічне акціонерне товариство «Банк «Юнісон» (далі - ПАТ «Банк «Юнісон»).

7. Ліцензії ПАТ «Банк «Юнісон» на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - депозитарної діяльності депозитарної установи

від 24 жовтня 2013 року серії АЕ № 286684 анульовано у 2018 році, а 13 травня 2020 року ПАТ «Банк «Юнісон» ліквідований без правонаступника.

8. Заявник стверджує, що Юністрада Інвест ЛТД не укладала договір із депозитарною установою про обслуговування рахунку в цінних паперах від свого імені та не здійснила переказ належних їй прав на цінні папери на свій рахунок у цінних паперах, відкритий в іншій депозитарній установі.

9. Також, Юністрада Інвест ЛТД не привела рахунок в цінних паперах у відповідність до Закону України «Про депозитарну систему України», що на думку заявника, додатково підтверджує припинення права власності Юністрада Інвест ЛТД на акції ПрАТ «Інноваційний страховий капітал».

10. Вказує, що від встановлення факту припинення права власності Юністрада Інвест ЛТД на акції ПрАТ «Інноваційний страховий капітал» залежить його можливість володіти акціями та займати будь-які керівні посади в будь-яких фінансових установах.

11. Оскільки законом не визначено іншого порядку встановлення факту припинення права власності акціонера-нерезидента, він, з метою подальшого володіння своїми правами, як акціонера ПрАТ «Інноваційний страховий капітал» та збереження бездоганної ділової репутації вимушений звернутися до суду для встановлення факту, який має юридичне значення.

12. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд встановити факт припинення права власності Юністрада Інвест ЛТД, юридичної особи за законодавством Республіки Кіпр, реєстраційний номер НОМЕР_1 на цінні папери у кількості 28 000 000 простих іменних акцій ПрАТ «Інноваційний страховий капітал», .

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

13. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого

2024 року, яка залишена без змінпостановою Харківського апеляційного суду

від 14 серпня 2024 року, відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі на підставі частини 4 статті 315 ЦПК України.

Роз`яснено заявникуправо на звернення до суду в порядку позовного провадження.

14. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановив, що з поданої заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право,який має розглядатися в порядку позовного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

15. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гук А. Р., просить оскаржені судові рішення скасувати, направивши справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

16. 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Гук А. Р., подав касаційну скаргу у справі № 638/3064/24 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року.

17. Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у жовтні 2024 року надійшли до Верховного Суду.

18. Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

19. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає порушення судами норм процесуального права при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у цивільній справі.

20. Зазначає, що за обставин, які склались у розглядуваній справі, не може існувати спору про право, оскільки відсутні суб`єкти, між якими міг існувати такий спір. Юністрада Інвест ЛТДліквідована з 2018 року, а ліквідована компанія не може бути стороною судового спору.

21. Вважає, що суди попередніх інстанцій припустили можливість існування спору про право в майбутньому, а не встановили конкретний спір про право, який перешкоджає розгляду заяви в порядку окремого провадження.

22. Звертає увагу, що він не просив суд виключити Юністрада Інвест ЛТД зі складу акціонерів ПрАТ «Інноваційний страховий капітал», оскільки це не впливає на корпоративні права заявника та його право на прибуток. При цьому визнання припинення права власності Юністрада Інвест ЛТДна акції товариства не передбачає автоматичного переходу цих акцій у власність ОСОБА_1 .

23. З урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20, вважає, що його заява має бути розглянута судом в порядку окремого провадження.

Інформація про інші процесуальні звернення

24. 21 листопада 2024 рокуПрАТ «Інноваційний страховий капітал» подало до Верховного Суду письмові пояснення, які за своїм змістом є відзивом на касаційну скаргу, який не може бути прийнятий Верховним Судом, як такий, що поданий зі спливом строку на подання відзиву, визначеного в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

25. Копію касаційної скарги ПрАТ «Інноваційний страховий капітал» отримало 24 вересня 2024 року, а копія ухвали про відкриття касаційного провадження вважається врученою товариству 14 жовтня 2024 року. Отже товариство мало достатньо час для подання відзиву у визначений судом строк - до 29 жовтня 2024 року.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

26. За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі та постанови апеляційного суду, якою така ухвала залишена без змін є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

27. Згідно із частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

28. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

29. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

30. Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

31. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

32. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає

в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

33. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

34. Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

35. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року

у справі № 320/948/18 вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

36. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22.

37. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

38. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян (див. постанову Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 463/14366/21).

39. Правосуб`єктність юридичної особи, тобто здатність бути учасником відповідних цивільних правовідносин є універсальною та визначається на підставі установчих документів та закону.

40. Цивільна правоздатність юридичної особи - це передбачена нормами права здатність (можливість) суб`єкта права мати суб`єктивні права та виконувати суб`єктивні юридичні обов`язки.

41. Правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення/реєстрації, в цей самий момент виникає й цивільна дієздатність юридичної особи, тобто здатність своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов`язки. Правоздатність юридичної особи триває до закінчення її державної реєстрації (ліквідації).

42. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

43. Відповідно до статті 25 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи. Для цілей цього Закону місцезнаходженням юридичної особи є держава, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави. За відсутності таких умов або якщо їх неможливо встановити, застосовується право держави, у якій знаходиться виконавчий орган управління юридичної особи.

44. У свою чергу, цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи (стаття 26 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

45. Дослідження, оцінка та встановлення право- та дієздатності такої особи як учасника правовідносин здійснюється з урахуванням правил (закону) тієї держави, за правилами (законодавством) якої ця особа була створена та зареєстрована.

46. У постанові від 28 вересня 2022 року у справі

№ 16/137б/83б/22б (910/12422/20) Верховний Суд зауважив, що ліквідація іноземної юридичної особи, що має значення у вирішенні питання щодо її правосуб`єктності, здійснюється згідно правил (вимог закону) тієї держави, за правилами (законодавством) якої ця особа була створена та зареєстрована.

47. Заявник стверджує, що компанія Юністрада Інвест ЛТД - юридична особа, створена за законодавством Республіки Кіпр, один із акціонерів

ПрАТ «Інноваційний страховий капітал» та власник 7 % акцій товариства була припинена (ліквідована) у 2018 році.

48. Відповідно до статті 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

49. У частині першій статті 114 ЦК України вказано, що учасником господарського товариства може бути фізична або юридична особа.

50. Частиною першою статті 152 ЦК України передбачено, що акціонерне товариство є господарським товариством, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

51. Особливості діяльності акціонерних товариств встановлюються Законом України «Про акціонерні товариства» (частина друга статті 152 ЦК України).

52. Згідно зі статтею 4 Закону України «Про акціонерні товариства»

від 17 вересня 2008 року № 514-VI, який діяв на час стверджуваного заявником припинення акціонера - юридичної особи (далі - Закон № 514-VI), акціонерами товариства визнаються фізичні та юридичні особи, а також держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, або територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, які є власниками акцій товариства.

53. Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

54. Частиною першою статті 154 ЦК України, статтею 13 Закону

№ 514-VI, а також статтею 15 чинного Закону України «Про акціонерні товариства» (далі - Закон № 2465-ІХ) передбачено, що установчим документом акціонерного товариства є його статут.

55. Статут є основним документом акціонерного товариства, що має юридичну чинність і регламентує, у числі інших положень, питання діяльності товариства, а також основні права й обов`язки акціонерів.

56. Статут акціонерного товариства повинен містити відомості про, зокрема, номінальну вартість і загальну кількість акцій, кількість кожного типу розміщених товариством акцій, у тому числі кількість кожного класу привілейованих акцій у разі розміщення привілейованих акцій; наявність переважного права акціонерів приватного товариства на придбання акцій цього товариства, які пропонуються їх власником до продажу третій особі, та порядок його реалізації або відсутність такого права; компетенцію загальних зборів; порядок внесення змін до статуту. Статут акціонерного товариства може містити й інші положення, що не суперечать законодавству (пункти 5, 9, 12, 15 частини другої, частина четверта статті 13 Закону № 514-VI та подібні положення статті 15 Закону № 2465-ІХ).

57. Загальні збори є вищим органом акціонерного товариства (частина перша статті 32 Закону № 514-VI, частина перша статті 36 Закону № 2465-ІХ).

58. Згідно з частиною першою статті 33 Закону № 514-VI, частиною першою статті 39 Закону № 2465-ІХ загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції наглядової ради законом або статутом.

59. До виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема, внесення змін до статуту товариства; прийняття рішення про анулювання викуплених акцій; прийняття рішення про емісію акцій; прийняття рішення про зменшення статутного капіталу товариства; прийняття рішення про викуп товариством розміщених ним акцій, крім випадків обов`язкового викупу акцій, визначених статтею 68 цього Закону; вирішення інших питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів згідно із законом та/або статутом товариства (пункти 2, 3, 5, 7, 13, 27 частини другої статті 33 Закону № 514-VI та подібні положення статті 39 Закону № 2465-ІХ).

60. На необхідність врахування компетенції загальних зборів неодноразово вказував і Верховний Суд (див. зокрема постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 24 лютого 2021 року у справі

№ 910/20342/19, від 11 квітня 2024 року у справі № 910/11136/23, від 06 лютого 2025 року у справі № 910/13331/23).

61. Спір пов`язаний з правами на цінні папери (акції) та правами, що виникають з них, у тому числі і з їх обліком, підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 910/7726/18).

62. Висновки Верховного Суду у постанові від 13 вересня 2023 року у справі

№ 295/7291/20, на які посилається заявник у касаційній скарзі не є релевантними до розглядуваної справи.

63. У постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20 Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.

64. Водночас обставини розглядуваної справи та правовідносини, які у ній виникли, не є подібними до правовідносин у справі № 295/7291/20.

65. Питання припинення права власності на акції акціонера-юридичної особи, яка ліквідована без правонаступників, підлягає вирішенню загальними зборами акціонерів, тобто в позасудовому порядку, а у випадку виникнення корпоративного спору, шляхом подання відповідного позову в порядку господарського судочинства.

66. За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного по суті висновку про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 поданою в порядку окремого провадження.

67. Доводи касаційної скарги висновків судів попередній інстанцій не спростовують.

68. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення ЄСПЛ у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

69. Оскаржені судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

70. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

71. Верховний Суд, переглянувши ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень.

72. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411

ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гук Андрій Русланович, залишити без задоволення.

2. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого

2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович