Провадження № 2/185/3266/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря судового засідання Мінарської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, суд -

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 у якій просив стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 14 573,50 грн. та судові витрати.

Позов мотивований тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -10-01 від 28.01.2021, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «RAVON R2», д/н НОМЕР_1 . 22.09.2021 близько 17.50 по вул. Соборній, в с. Софіївська Борщагівка, Київської області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Opel Astra» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та «RAVON R2», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 . Транспортні засоби отримали пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області 08.11.2021 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Власник автомобіля «RAVON R2», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 24.09.2021 року було здійснено огляд вказаного автомобіля. Згідно рахунку-фактури від 28.09.2021 року загальна вартість відновлювального ремонту «RAVON R2», д/н НОМЕР_1 склала 14 573,50 грн. Згідно страхового акту № 2178958-1 від 28.01.2021 сума страхового відшкодування в розмірі 14 573,50 грн. перерахована на рахунок СТО, де відбувався відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу ТОВ «Техно КАР». Відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну відповідачем ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача в розмірі 14 573, 50 грн. 29.07.2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29.07.2024 року, відповідно до якого первісний кредитор відступив право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків.

Ухвалою від 21.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутністю від нього не надходила. Відзив на позов не надав.

На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

Дослідив матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22.09.2021 близько 17.50 водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Opel Astra» д/н НОМЕР_2 по вул. Соборній, в с. Софіївська Борщагівка, Київської області, під час руху не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «RAVON R2», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , яка рухалась попереду, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області 08.11.2021 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідальність водія транспортного засобу «Opel Astra» д/н НОМЕР_2 на момент ДТП не була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Власник автомобіля «RAVON R2», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 24.09.2021 року було здійснено огляд вказаного автомобіля.

Згідно рахунку-фактури від 28.09.2021 року загальна вартість відновлювального ремонту «RAVON R2», д/н НОМЕР_1 склала 14 573,50 грн.

Згідно страхового акту № 2178958-1 від 28.01.2021 сума страхового відшкодування в розмірі 14 573,50 грн. перерахована на рахунок СТО, де відбувався відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу ТОВ «Техно КАР».

Відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну відповідачем ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача в розмірі 14 573, 50 грн.

29.07.2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29.07.2024 року, відповідно до якого первісний кредитор відступив право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків.

Відповідно до пункту 3.1.3 цього договору права вимоги переходить до нового кредитора з моменту перерахування коштів в розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, внаслідок чого новий кредитор набуває прав нового кредитора по відношенню до боржників стосовно їхніх заборгованостей, які виникли внаслідок заподіяння боржниками збитків страхувальникам первісного кредитора, які уклали договір страхування із первісним кредитором або третіми особами (вимога відшкодування у порядку регресу заподіяного збитку в межах виплачених сум страхових виплат/страхових відшкодувань).

Пунктом 4.1 цього договору передбачено, що ціна договору складає 103 741,50 грн.

ФОП ОСОБА_1 30.07.2024 року сплачено 103 741, 50 грн. за договором № 29/07/2024 про відступлення права вимоги.

30.07.2024 року позивач направив на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги та акт (вимогу) № 2003141-1 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» та ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

На підставі договору відступлення права вимоги від 29.07.2024 позивач набув права вимоги за договором страхування № -10-01.

Отже, враховуючи, що ПрАТ «СК «ВУСО» здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 14 573, 50 грн., тому у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , виникло право вимоги до завдавача шкоди та винуватця дорожньо-транспортної пригоди щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 573, 50 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України, суд виходить із наступного.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: копію Договору № 88 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2024; копію додаткової угоди № 1 від 18.10.2024 Акт приймання передачі правової (правничої) допомоги на загальну суму 12 793, 30 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордера від 18.10.2024.

При розв`язанні вищенаведеного питання, суд враховує позицію ЄСПЛ, висловлену, зокрема, у рішеннях: від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), де зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині четвертій статті 137 ЦПК України так і у частинах третій - п`ятій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Аналізуючи норми статей 137, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 № 910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21та постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 908/2702/21.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах третій - п`ятій статті 141 ЦПК України.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена представником позивача вартість та обсяг виконаної роботи у розмірі 12 793,6 000 грн. є завищеною та належним чином не обґрунтованою, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.

Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи викладене, з урахуванням викладеного, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а отже вимоги представника позивача підлягають частковому задоволенню.

Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280 282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 14 573 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят три) гривні 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати : за сплату судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а всього 6 211 (шість тисяч двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В іншій частині відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційну скаргу може бути подано безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач Фізична особа підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя С. Г. Юдіна