ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів у загальному позовному провадженні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

У травня 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) через представника ОСОБА_2 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області через систему «Електронний суд» з позовом до Фастівської міської ради Київської області (далі відповідач), в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,5754 га, розташованої на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:002:007, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 заповіт не склав, єдиним спадкоємцем майна є його син позивач, дружина померлого подала заяву про відмову від спадщини на користь позивача. Постановою приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Сергеєвої А.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на земельну ділянку у спадкодавця виникло на підставі державного акту, який було визнано недійним у судовому порядку. Разом із тим, у подальшому батько позивача оформив у належному порядку право власності. Вказана обставина змушує ОСОБА_1 звернутися до суду для визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Відзиву на позовну заяву не надходило.

Позивач у судове засідання не з`явився, але його представник подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, у якій просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 1 та ч. 3 ст. 211 ЦК України).

Ухвалою суду від 16.05.2025 року відкрито провадження у справів порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано копії матеріалів спадкової справи після ОСОБА_3 та документів, на підставі яких проведено державну реєстрації права власності на земельну ділянку.

27 травня 2025 року на адресу суду надійшли витребувані судом копії спадкової справи, а 01 липня 2025 року документи з Фастівської районної військової адміністрації Київської області.

Ухвалою суду від 20 серпня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 являється сином померлого ОСОБА_3 .

Дружина померлого ОСОБА_3 ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь сина померлого ОСОБА_1 .

13 лютого 2025 року приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Сергеєвою А.В. видано свідоцтво про направ на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №297, у відповідності до якого спадкоємцем майна ОСОБА_3 , а саме, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , являється його син ОСОБА_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Сергеєвої А.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 4,5754 га, розташовану на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:002:007, оскільки подані документи, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, скасовані у судовому порядку.

Так, стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно із ч. 1-3 ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як зазначалось вище, підставою для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку стало скасування у судовому порядку документів, які підтверджують право власності спадкодавця.

Натомість під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_3 26.02.2009 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №234896, відповідно до якого він набув у власність земельну ділянку площею 5,6532 га, що розташована на території Малоснітинської сільської ради з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:002:0074.

05 листопада 2013 року Апеляційним судом Київської області ухвалено рішення, яким визнано недійсним Державний акт на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 5,6532 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Малоснітинської сільської ради серії ЯЖ № 234896 від 26.02.2009 року. Рішення суду було мотивоване тим, що земельна ділянка ОСОБА_3 мала часткове накладання на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_5

21 травня 2019 на підставі поданої ОСОБА_3 заяви з погодженням зміни конфігурації та площі земельної ділянки, ФОП ОСОБА_6 виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відповідно до якої розмір земельної ділянки було зменшено до 4,5754 га, що виключило накладання земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_5

10.07.2019 року земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0074 була зареєстрована у Державному земельному кадастрі з площею 4,5754 га.

17.07.2019 року право власності на земельну ділянку площею 4,5754 га кадастровим номером :03:002:0074 на ім`я ОСОБА_3 було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73).

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Враховуючи наведені обставини, беручи до уваги відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а також ту обставину, що позиває є єдиним спадкоємцем майна свого батька суд прийшов до висновку про можливість задоволення даного позову та визнання за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку після смерті його батька, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого володіння майном.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 6, 16, 377, 1216, 1218, 1220,1268, 1269, 1271 ЦК України, ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 60, 76-81, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України , -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,5754 га, розташованої на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:002:0074, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Фастівська міська рада Київської області, , адреса: Київська обл., м. Фастів, площа Соборна, буд. 1.

Суддя: Н.А. Осаулова

Рішення суду виготовлено 08.09.2025 року