Провадження: 2/484/1655/25
Справа: 484/3611/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Коваленко Н.А.

секретар судового засідання Голубкова Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайську в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відпоідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі ТОВ ГРМУ, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, споживач) про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу в сумі 5876,27 грн., 3% річних в сумі 196,88 грн., інфляційних в сумі 308,62 грн., а також витрат по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., мотивуючи тим, що відповідачка є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 та на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Житловий будинок відповідача за вказаною адресою приєднаний до газорозподільної системи Миколаївської філії ТОВ ГРМУ. Отже, відповідач в силу п. 7 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ є побутовим споживачем послуги з розподілу природного газу, яка надається ТОВ ГРМУ в особі Миколаївської філії за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача.

Факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу за вказаною адресою підтверджується споживанням природного газу за об`єктом (адресою), про що свідчить Витяг з особового рахунку споживача по показникам газового лічильника, згідно якого 30.01.2024, 06.10.2024, 04.06.2025 передавалися обсяги споживання природною газу.

Згідно даних по особовому рахунку відповідача замовлена потужність по об`єкту споживача: на 2023 газовий рік (період з 01.10.2021 по 30.09.2022) -1625 м?; на 2024 газовий рік (період з 01.10.2022 року по 30.09.2023) -1400 м?; на 2025 газовий рік (період з 01.10.2023 по 30.09.2024) - 1309 м?.

Відповідно, місячна вартість розподілу газу складає: 1625,00 x 2.388 / 12 = 323,38 грн. на 2023 рік; 1400,00 х 2,388 / 12 = 278,60 грн. на 2024 рік; 1309,00 х 2,388 /12 = 260,49 грн. на 2025 рік.

Відповідачу в період з 01.10.2023 по 30.06.2025 включно було надано послуги з розподілу природного газу на загальну суму 5876,27 грн.

Відповідач свій обов`язок щодо повної оплати послуг з розподілу природного газу не виконує.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за період з 21.01.2024 по 30.06.2025 позивачем на суму заборгованості нараховані відсотки річних в сумі 196,88 грн., а за період січень 2024 - червень 2025 включно, розраховано інфляційні збитки в сумі 308,62 грн.

За зверненням ТОВ ГРМУ в особі Миколаївської філії Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 09.12.2024 був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості за розподіл природного газу з боржника ОСОБА_1 , який ухвалою того ж суду від 14.02.2025 скасований.

У зв`язку з несплатою відповідачем суми заборгованості, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 09.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; сторонам роз`яснено порядок подачі відзиву, відповіді на відзив, доказів і клопотань.

Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі, відповідачу також надіслана копія позовної заяви з додатками.

01.08.2025 та 25.08.2025 на адресу суду надійшли клопотання відповідача про закриття провадження у справі, оскільки Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» забороняє подавати подібні позови протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано. Крім того, відповідач зазначає, що вона з позивачем не укладала письмового договору про постачання природного газу та його розподіл, зокрема, не підписувала заяву-приєднання та будь-які інші документи, отже цивільно-правові відносини між сторонами фактично не виникали, а якщо оператор ГРМ повідомляє споживача про заборгованість, це може бути розцінено як примус до виконання умов договору, який фактично не укладений. Також відповідач зазначає, що газопровід до її будинку та прилеглих вулиць проводився за власні кошти, а позивач не має ліцензії та договору на користування газотранспортною системою власністю громади, тому не має підстав стягувати кошти за послуги з розподілу газу.

09.09.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» надіслала додаткові пояснення, згідно яких вказала, що Кабінет міністрів України Постановою № 1405 від 29 грудня 2023 року скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості населення за житлово-комунальні послуги, яку запровадив ще 5 березня 2022 року, відповідно відновлено стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у судовому порядку. Окрім іншого, представником позивача зазначено, що факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується споживанням природного газу за об`єктом (адресою), про що свідчить витяг з особового рахунку споживача по показникам газового лічильника, згідно якого 30.01.2024 року, 06.10.2024 року, 04.06.2025 року передані обсяги споживання природного газу. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Будь яка послуга повинна обліковуватися, а тому позивач наділений повноваженнями щодо контролю за обліком розподіленого природного газу, за спожитий облік природного газу споживачем. Представником позивача також подано заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити його.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення вказуючи на те, що газопровід свого будинку та прилеглих вулиць вона з чоловіком проводили за власні кошти, підтвердила, що є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , оплату за використаний газ вносить своєчасно, а за послуги з розподілу природного газу не сплачує, тому що ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" не має ліцензії та не має право виставляти рахунки за розподіл природного газу.

11.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 15.09.2025.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі матеріали (копію ували про скасування судового наказу від 14.02.2025; розрахунок річної замовленої потужності по об`єкту побутового споживача, витяг з особового рахунку про нарахування за розподіл природного газу, розрахунок суми заборгованості за послуги розподілу природного газу перед Миколаївською філією ТОВ ГРМУ, витяг з особового рахунку боржника по показникам газового лічильника, копію відомості зняття показників за жовтень 2024, копію фотоконтролю показників лічильника газу за 04.06.2025, розрахунок 3% річних та інфляційних, копію повідомлення про заборгованість та припинення газопостачання № МФ/104/3-вих-3824-25 від 19.03.2025, копію реєстру відправлення поштової кореспонденції від 20.03.2025 року, копію супроводжувального листа «Щодо підписання Заяви приєднання до умов договору» № МФ/500-ВИХ-15071-25 від 20.06.2025, копію заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) та інформаційного листа, копію відправлення (на електронну пошту) заяви-приєднання з супровідним та інформаційним листами, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копію витягу з Положення про Миколаївську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України», копію витягу з додатку до Постанови НКРЕ KП від 26.12.2022 року №1839 (у редакції постанови НКРЕ KП від 29.09.2023 №1769), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правовідносини з приводу постачання та споживання природного газу, які склались між газопостачальними, газорозподільними підприємствами та побутовими споживачами регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, Типовим договором на постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015, Правилами безпеки систем газопостачання України, затверджених Наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15 травня 2015 року.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1769 від 29.09.2023 «Про внесення змін до додатка до постанови НKPEKП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» діяльності з розподілу природною газу», внесені зміни до додатку до постанови НКРЕКП №1839, якими позивачу змінено місце провадження (розширення території) господарської діяльності з розподілу природного газу на територію Миколаївської області.

Таким чином, з 01.10.2023 ТОВ «Газорозподільні мережі України», в особі його відокремленого підрозділу Миколаївської філії ТОВ ГРМУ має право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Миколаївської області, де знаходиться і газорозполільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ ГРМУ.

Миколаївська філія ТОВ ГРМУ є відокремленим підрозділом Товариства, здійснює свою діяльність від імені Товариства на підставі Положення про Миколаївську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України».

Згідно п. 1.3., п. 2.4.1. Положення про філію, філія здійснює частину делегованих господарських функцій Товариства відповідно до мети (цілей), завдань та предмету діяльності Товариства, в тому числі технічне забезпечення та виконання робіт по розподілу природного газу.

30.09.2015 постановою НКРЕКП № 2494 було затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ), який набрав чинності 27.11.2015. Також постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 було затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі Типовий договір).

Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору. Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ.

Пунктом 1.1. Типового договору передбачено, він є публічним, регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до вимог глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природною газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статтей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору. Договір розподілу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природною газу, що відповідає Типовому договору, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Крім того, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глава 3 розділ VI Кодексу ГРМ).

За адресою: АДРЕСА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 відповідача у справі. Вказаний житловий будинок приєднаний до газорозподільної системи Миколаївської філії ТОВ ГРМУ. Отже відповідач, в силу п. 7 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ є побутовим споживачем послуги з розподілу природного газу, яка надається ТОВ ГРМУ у особі Миколаївської філії за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача.

Факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу за вказаною адресою підтверджується споживанням природного газу за об`єктом (адресою), про що свідчить витяг з особового рахунку споживача по показникам газового лічильника, згідно якого 30.01.2024, 06.10.2024, 04.06.2025 передавалися обсяги споживання природною газу, (фотоконтроль показників, відомість оператора ГРМ містяться в матеріалах справи (а.с.11,12).

Разом з тим, відповідно до абз. 11 пункту 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природною газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Отже, враховуючи фактичне споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснила приєднання до умов типового публічного договору постачання природного газу з позивачем та умов типового публічного договору розподілу природного газу, тобто відповідач є побутовим споживачем природного газу, який постачається за вищевказаною адресою та йому відкрито особовий рахунок.

Відповідач у передбачений процесуальний спосіб не спростував укладення такого договору та документально не підтвердив того, що вона зверталася до позивача із заявою про відмову він надання послуг.

Крім того, відповідач не оспорює того, що об`єкт відповідача був підключений до мереж оператора ГРМ та вона здійснювала споживання природного газу.

Таким чином навіть за відсутності підписаної відповідачем заяви-приєднання фактичним підключенням об`єкту відповідача до ГРМ та фактичним споживанням природного газу підтверджується факт приєднання відповідача до публічного договору розподілу природного газу, укладеного між позивачем та відповідачем.

Такі висновки суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 07.10.2021 року по справі №468/1649/20-ц.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природною газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи із річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача відповідно до цього Кодексу, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року. Згідно з п. 6 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць.

Пунктом 7 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу .

Розділом VI Типового договору передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Згідно пункту 6.1. Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

За змістом пункту 3 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць.

Постановою НКРЕКП №1644 від 30.12.2022, із змінами внесеними згідно з Постановою НКРЕКП №1777 від 29.09.2023, було встановлено тариф на послуги з розподілу виходячи із річної замовленої потужності з 01.10.2023 - 2,388 грн.

Згідно даних по особовому рахунку відповідача замовлена потужність по об`єкту споживача: на 2023 газовий рік (період з 01.10.2021 по 30.09.2022) -1625 м?; на 2024 газовий рік (період з 01.10.2022 року по 30.09.2023) -1400 м?; на 2025 газовий рік (період з 01.10.2023 по 30.09.2024) - 1309 м?.

Відповідно, місячна вартість розподілу газу складає: 1625,00 x 2.388 / 12 = 323,38 грн. на 2023 рік; 1400,00 х 2,388 / 12 = 278,60 грн. на 2024 рік; 1309,00 х 2,388 /12 = 260,49 грн. на 2025 рік.

Відповідачу в період з 01.10.2023 по 30.06.2025 включно було надано послуги з розподілу природного газу на загальну суму 5876,27 грн, що підтверджується розрахунком суми заборгованості за послуги розподілу природного газу перед Миколаївською філією ТОВ ГРМУ (а.с.7).

Разом з тим відповідач оплат за послуги з розподілу природного газу не здійснювала взагалі. Натомість розрахунок плати за розподіл природного газу здійснювався позивачем на підставі встановлених НКРЕКП тарифів, а відповідач власних розрахунків, які б спростовували розраховані позивачем суми не надавала та її позиція ґрунтується на безпідставності нарахування їй позивачем відповідної плати за розподіл природного газу, а не на неправильності розрахунку такої плати.

При цьому долучені позивачем відомості з особових рахунків споживача та зроблені на підставі них розрахунки, які виконані позивачем з відповідних спеціалізованих електронних баз надавачів послуг є належними та допустимими доказами в такій категорії справ.

Щодо посилання відповідача на порушення позивачем норм Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 року №2479-9ІХ суд зазначає наступне.

Абзацом п`ятим частини другої статті 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» передбачено, що протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця у якому воєнний стан буде припинений або скасований, постачальнику природного газу заборонено здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка урегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті, 2 цього Закону.

Абзацом другим частини третьої статті 2 вказаного Закону визначено, що постачальникам природного газу компенсується заборгованість побутових споживачів, яка урегульовується згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», його дія поширюється на відносини із врегулювання видів заборгованості (грошових зобов`язань), визначених у статті, 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, які включені до Реєстру.

Статтею 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» визначений чіткий перелік заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає (підлягають) урегулюванню відповідно до цього Закону, серед яких єдиною заборгованістю, що стосується побутових споживачів, є безнадійна та сумнівна дебіторська заборгованість, що обліковується у постачальників природного газу станом на розрахункову дату, у тому числі заборгованість у розмірі вартості обсягів приведення обсягів споживання до стандартних умов та вартості обсягів, які виникли у зв`язку з визнанням судом незаконними та нечинними актів Кабінету Міністрів України про затвердження норм споживання природного газу населенням без лічильників у період з 01 жовтня 2014 року до розрахункової дати, не сплачена станом на розрахункову дату.

Відтак, чинне законодавство установлює особливі передумови застосування положень закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», тому, як правильно зазначив представник позивача, його дія на дані правовідносини не поширюється, оскільки товариством проводиться стягнення заборгованості за природний газ, поставлений відповідачу у період з 01.10.2023 по 30.06.2025, а не розмір вартості обсягів приведення обсягів споживання до стандартних умов та вартості обсягів, які виникли у зв`язку з визнанням судом незаконними та нечинними актів Кабінету Міністрів України про затвердження норм споживання природного газу населенням без лічильників у період з 01 жовтня 2014 року.

При цьому суд також зазначає, що ненадання позивачем доказів щодо підстав набуття у своє володіння об`єктів газорозподільної мережі не спростовує того, що позивач, як вказано вище, у відповідності до положень нормативно-правових актів був визначений як оператор ГРМ в межах Миколаївської області і такі обставини не входять до предмету доказування у цивільному приватно-правовому спорі між оператором ГРМ та споживачем про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Виходячи із практики ЄСПЛ, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами при розгляді справ та є джерелом права, суд не вбачає підстав для надання відповіді на кожен аргумент сторін по справі. Так, згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною у п. 58 Рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.05.2011 року «Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя».

За такого, суд вважає, що ним достатньо та належним чином обґрунтовані підстави прийняття рішення та наведені відповідні мотиви, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для надання більш детальної відповіді на кожен аргумент сторін.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами на підставі документально підтвердженого споживання відповідачем природного газу виникли договірні правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу, відповідні послуги позивачем фактично надавались, але відповідач оплату таких послуг не здійснював взагалі, чим порушує виконання зобов`язань, визначених Типовим договором в частині виконання обов`язку оплати вартості наданих послуг з розподілу природного газу, що свідчить про порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За такого, відповідач мав сплатити позивачу 5876,27 грн заборгованості за розподіл природного газу.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.

З врахуванням обов`язку відповідача сплачувати за послуги з розподілу природного газу, прострочення нею виконання грошового зобов`язання, суд вважає, що з відповідача також слід стягнути 3% річних у розмірі 196,88 грн та інфляційні втрати у розмірі 308,62 грн.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає доведеними та обґрунтованими вимоги позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн, які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" (р/р НОМЕР_2 в АТ Ощадбанк, ) заборгованість за послуги з розподілу природного газу по о/р НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 5876 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн 27 коп станом на 30.06.2025.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" (р/р НОМЕР_3 в АТ Ощадбанк, ) 3 % річних в сумі 196 грн 88 коп, інфляційні в сумі 308 грн 62 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн 00 коп, а всього 3533 (три тисячі п`ятсот тридцять три) грн 50 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників судового розгляду:

позивач - ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України", , адреса: вул. Погранична, 159, м. Миколаїв, 54003;

представник позивача адвокат Руденко Наталія Валеріївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія МК № 001593, дата видачі свідоцтва 26.04.2019;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 15.09.2025.

Суддя Н. А. Коваленко