Справа № 276/909/25
Провадження по справі №2/276/509/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Семенюка А.С.,

при секретарі судового засідання Дашенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна інфекційна лікарня», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Київський міський центр репродуктивної та перинатальної медицини», про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

за участю:

представника позивача адвоката Шморгуна О.П.,

представника третьої особи адвоката Опалюка С.В.,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2025 року (дата на конверті) позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Шморгун Олександр Петрович, звернулася до суду з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна інфекційна лікарня» (далі КНП «КМДКІЛ», відповідач), в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із виплати заробітної плати при звільненні в розмірі 57004,42 грн, середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні в сумі 287433,00 грн, а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01 березня 2023 року по 02 квітня 2024 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді фельдшера-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії. Наказом № 70/к/тр від 29 березня 2024 року її було звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

У день звільнення відповідач не провів з нею повного розрахунку. Згідно з відповіддю на адвокатський запит від 14 травня 2025 року, при звільненні позивачу було нараховано 59178,84 грн, з яких виплачено лише 2174,42 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 57004,42 грн, яка до моменту звернення до суду не була погашена.

Посилаючись на положення статей 116, 117 КЗпП України, позивач також просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 03 квітня 2024 року по 16 травня 2025 року (день підписання позовної заяви). Згідно з розрахунком позивача, її середньоденна заробітна плата становить 981,00 грн, виходячи із заробітної плати за лютий-березень 2024 року в розмірі 41201,83 грн. Кількість робочих днів за період затримки становить 293 дні, відтак сума середнього заробітку до стягнення складає 287433,00 грн (293 дні?981,00 грн=287433,00 грн).

У судовому засіданні представник позивача адвокат Шморгун О.П. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач, КНП «КМДКІЛ», подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково. Третя особа, Комунальне некомерційне підприємство «Київський міський центр репродуктивної та перинатальної медицини» (далі КНП «КМЦРПМ»), подала письмові пояснення, в яких підтримала позицію, викладену у відзиві.

Представник третьої особи у судовому засіданні пояснив, що заборгованість перед позивачем у розмірі 57004,42 грн дійсно існує та не виплачена через відсутність фінансування. Водночас просив відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з огляду на наступне.

По-перше, позивач пропустила тримісячний строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 233 КЗпП України. На думку відповідача, цей строк почав свій перебіг 31 грудня 2024 року, коли відповідач надав позивачу письмове повідомлення про нараховані суми у відповідь на її особисту заяву від 23 грудня 2024 року. Оскільки позов подано лише 16 травня 2025 року, строк було пропущено, що є самостійною підставою для відмови у позові в цій частині. При цьому представник зазначив, що доказів надсилання відповіді на заяву від 23 грудня 2024 року у нього немає.

По-друге, розрахунок середньоденної заробітної плати, наведений позивачем, є невірним, оскільки до нього безпідставно включено заробітну плату за роботу за сумісництвом, що суперечить пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100). Правильний розрахунок, на думку відповідача, має базуватися на заробітній платі за основним місцем роботи за лютий-березень 2024 року, яка складає 21398,57 грн, а середньоденна заробітна плата становить 509,49 грн (21398,57 грн/42 дні=509,49 грн).

По-третє, позивач невірно визначила період, за який підлягає стягненню середній заробіток. Чинна редакція статті 117 КЗпП України (яка набрала чинності 19 липня 2022 року) обмежує такий період шістьма місяцями. Відтак, максимальний період для нарахування становить з 03 квітня 2024 року по 02 жовтня 2024 року, що складає 131 робочий день. Таким чином, максимальна сума середнього заробітку, яка могла б підлягати стягненню, становить 66743,19 грн (509,49 грн?131 день=66743,19 грн).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 березня 2023 року перебувала у трудових відносинах з КНП «КМДКІЛ» на посаді фельдшера-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії, що підтверджується копією наказу про прийняття на роботу № 46/к/тр від 22 лютого 2023 року та копією трудової книжки.

Наказом № 70/к/тр від 29 березня 2024 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади 02 квітня 2024 року за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. Цим же наказом її було звільнено з посади фельдшера-лаборанта за внутрішнім сумісництвом.

При звільненні відповідач не провів з позивачем повний розрахунок. Згідно з довідкою про нараховані та виплачені суми, наданою відповідачем, при звільненні позивачу було нараховано 59178,84 грн, з яких виплачено 2174,42 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на день надання довідки складала 57004,42 грн. Цей факт визнається відповідачем та третьою особою і підтверджується матеріалами справи.

Судом також встановлено, що відповідно до рішення Київської міської ради від 21 березня 2024 року № 29/7995 та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 05 червня 2024 року № 491, КНП «КМДКІЛ» перебуває у процесі припинення шляхом приєднання до КНП «КМЦРПМ», що підтверджується відповіддю КНП «КМДКІЛ» від 14.05.2025 на адвокатський запит. На момент розгляду справи процес реорганізації не завершено, передавальний акт не затверджено. У зв`язку з цим, КНП «КМЦРПМ» залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

23 грудня 2024 року позивач особисто звернулася до КНП «КМЦРПМ» із заявою, в якій просила надати їй довідку про виплачені кошти та наявну заборгованість. На копії цієї заяви міститься відмітка про її отримання та реєстрацію 31 грудня 2024 року.

Представник третьої особи у судовому засіданні повідомив, що доказів надсилання чи надання відповіді на зазначену заяву від 23 грудня 2024 року у нього немає.

11 квітня 2025 року представник позивача, адвокат Шморгун О.П., звернувся з адвокатським запитом до КНП «КМЦРПМ» з проханням надати інформацію про заборгованість та відповідні документи.

14 травня 2025 року КНП «КМЦРПМ» надало відповідь на адвокатський запит за вих. № 061/52-612, до якої було долучено, зокрема, довідку про наявність заборгованості в сумі 57004,42 грн, копії наказів про прийняття та звільнення, довідки про заробітну плату та розрахункові листи. Ця відповідь була отримана представником позивача електронною поштою.

Позовну заяву до суду було відправлено поштовим зв`язком 26 травня 2025 року.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Щодо стягнення заборгованості з кінцевого розрахунку

Позовна вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших виплатах при звільненні в розмірі 57004,42 грн підлягає повному задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач у день звільнення позивача, 02 квітня 2024 року, не провів повного розрахунку. Наявність заборгованості в сумі 57004,42 грн підтверджується довідкою, виданою самим відповідачем, та визнається представником третьої особи у судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Доводи представника третьої особи про відсутність фінансування як причину невиплати коштів суд до уваги не бере, оскільки відсутність у роботодавця коштів не звільняє його від обов`язку провести повний розрахунок зі звільненим працівником та не виключає його відповідальності за порушення трудового законодавства.

Таким чином, вимога про стягнення 57004,42 грн є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку

Позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

1. Щодо строку звернення до суду.

Відповідач та третя особа стверджують, що позивач пропустила тримісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КЗпП України.

Частиною другою статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній з 19 липня 2022 року) передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідач стверджує, що таке повідомлення було надано 31 грудня 2024 року у відповідь на заяву позивача від 23 грудня 2024 року. Однак у судовому засіданні представник третьої особи визнав, що докази надсилання чи вручення цієї відповіді позивачу відсутні. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки відповідач не надав доказів вручення позивачу письмового повідомлення 31 грудня 2024 року, суд не може вважати цю дату початком перебігу строку позовної давності.

Водночас, матеріали справи містять докази того, що представник позивача, адвокат Шморгун О.П., отримав вичерпне письмове повідомлення про нараховані та невиплачені суми 14 травня 2025 року у відповідь на свій адвокатський запит. Позовну заяву було подано до суду 26 травня 2025 року, тобто в межах тримісячного строку з дня отримання письмового повідомлення.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду.

2. Щодо розрахунку середнього заробітку та періоду стягнення.

Статтею 117 КЗпП України (в редакції Закону № 2352-IX від 01 липня 2022 року) встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Позивач просить стягнути середній заробіток за період з 03 квітня 2024 року по 16 травня 2025 року, що значно перевищує встановлений законом шестимісячний ліміт. Суд вважає, що вимога в цій частині є необґрунтованою та суперечить прямій нормі закону.

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2025 року у справі № 300/8802/23 зазначив, що з 19 липня 2022 року законодавець обмежив виплату середнього заробітку шістьма місяцями, і цей строк є граничним.

Отже, період, за який підлягає стягненню середній заробіток, становить шість місяців, починаючи з наступного дня після звільнення, тобто з 03 квітня 2024 року по 02 жовтня 2024 року включно.

Щодо розміру середньоденної заробітної плати, суд погоджується з доводами відповідача.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження не враховується заробітна плата на роботі за сумісництвом.

З наданих відповідачем довідок про заробітну плату та розрахункових листів вбачається, що заробітна плата позивача за лютий 2024 року за основним місцем роботи становила 10795,42 грн (з урахуванням виплат, які включаються до розрахунку), а за березень 2024 року 10603,15 грн. Загальна сума заробітку за два місяці, що передували звільненню, яка береться до розрахунку, становить 21398,57 грн.

Кількість робочих днів у розрахунковому періоді (лютий-березень 2024 року) складає 42 дні (21 день у лютому та 21 день у березні, виходячи з п`ятиденного робочого тижня).

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить:

21398,47 грн/42 дні=509,49 грн

Кількість робочих днів у періоді затримки з 03 квітня 2024 року по 02 жовтня 2024 року становить 131 день (квітень 20, травень 23, червень 20, липень 23, серпень 22, вересень 21, жовтень 2).

Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає:

509,49 грн/день?131 день=66743,19 грн

В задоволенні решти вимог про стягнення середнього заробітку слід відмовити як у зв`язку з невірним розрахунком середньоденної заробітної плати, так і у зв`язку з перевищенням встановленого законом шестимісячного строку.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено до стягнення 344437,42 грн (57004,42 грн заборгованості з кінцевого розрахунку та 287433,00 грн середнього заробітку). Судом задоволено позовні вимоги на загальну суму 123747,61 грн (57004,42 грн заборгованості та 66743,19 грн середнього заробітку). Таким чином, відсоток задоволених позовних вимог складає 35,93% (123747,61 грн/344437,42 грн?100%).

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3444,37 грн та понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, що підтверджується відповідними квитанціями. Загальна сума понесених судових витрат становить 6444,37 грн.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме 35,93% від понесених витрат. Сума до стягнення складає 2315,54 грн, з яких: 1237,64 грн судового збору (3444,37 грн?35,93%) та 1077,90 грн витрат на правничу допомогу (3000,00 грн?35,93%).

Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 43 Конституції України, статтями 38, 47, 116, 117, 233 Кодексу законів про працю України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна інфекційна лікарня» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна інфекційна лікарня» (, місцезнаходження: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, 23) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі при звільненні в розмірі 57 004 (п`ятдесят сім тисяч чотири) гривні 42 копійки.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна інфекційна лікарня» (, місцезнаходження: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, 23) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 квітня 2024 року по 02 жовтня 2024 року в розмірі 66 743 (шістдесят шість тисяч сімсот сорок три) гривні 19 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна інфекційна лікарня» (, місцезнаходження: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, 23) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 2 315 (дві тисячі триста п`ятнадцять) гривень 54 копійки.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська дитяча клінічна інфекційна лікарня» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), місцезнаходження: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, 23, .

Третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Київський міський центр репродуктивної та перинатальної медицини» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), місцезнаходження: 04210, місто Київ, проспект Володимира Івасюка, 16, .

Повний текст рішення складено 09.09.2025.

Суддя А.С. Семенюк