Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/448/25
Провадження по справі № 2/514/346/25
26 червня 2025 року с-ще Бессарабське
Тарутинський районний суд Одеської області:
у складі головуючого судді Кирилюк І.М.,
за участю секретаря судового засідання Куруч І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
03 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування заявленого позову зазначено, що 10.06.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №10.06.2024-100002463 за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» видав відповідачу кредит у розмірі 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування.
Позивач видав кредит, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 10.06.2024 року, чим виконав свої зобов`язання вчасно та в повному обсязі. В порушення договору відповідач не повернув кредит та не сплатив проценти за користування ним, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 14.04.2025 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення згідно з вимогами ЦПК України.
В судове засідання відповідач двічі не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення відповідачу поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала.
Відповідач у передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України порядку повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Таким чином суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, проте остання в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов суду не надала, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причини такої неявки, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Ураховуючи наведені обставини, думку позивача щодо можливості розгляду справи у заочній процедурі, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін з ухваленням за наслідками такого розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Судом встановлено наступні фактичні обставини.
ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору підписала отримані документи з використанням одноразового ідентифікатора та пройшла ідентифікацію через систему Bank ID Національного банку, абонентом якого з 26 жовтня 2020 року є позивач.
Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з інформацією, необхідною для порівняння різних пропозицій кредитодавця, схемами кредитування, з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, що підтверджується паспортом споживчого кредиту, підписаним відповідачем одноразовим ідентифікатором Е812 ( а.с.9-14).
Відповідно до умов договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 7000,00 грн, строком на 98 днів, дата повернення 15.09.2024 року з оплатою процентів за користування у розмірі 1,13 % денної процентної ставки.
Факт надання кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджується квитанцією ( а.с. 8 зв.б).
Згідно з пунктом 8 заявки та відповіді позичальника, які є невід`ємною частиною договору кредиту встановлено, що сторони договору визначили плату за надання кредиту (комісія) у сумі 1050,00 грн, яка за умовами договору залишається незмінною.
Надаючи правову оцінку встановленим у справі фактичним обставинам суд зазначає наступне.
Сторонами у зобов`язанні є і боржник і кредитор ( ст. 510 Ц К України)
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Укладення договору є підставою для виникнення зобов`язань (ч.2 ст. 509 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1054 ЦК України).
Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором ( п.1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживне кредитування».
Кредитодавцем у розумінні зазначеного Закону є банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити ( п.7 ч.1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування»).
Порядком споживчого кредитування передбачено, що кредитодавець встановлює можливість укладення договору про споживчий кредит на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача (ч.2 ст. 14 Закону України «Про споживне кредитування»).
Відповідно до Закону «Про споживче кредитування» та Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» такий договір може укладатися шляхом приєднання, коли він складається із індивідуальної і публічної частини договору (ст. 634 ЦК України, ч.2 ст. 13 Закону «Про споживче кредитування», ч.5 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»).
Положеннями ЦК України, які застосовуються до відносин за кредитним договором, передбачено, що такий договір є укладеним з моменту передання грошей. Позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1046 ЦК України ст.1049 ЦК України).
Ураховуючи, що на підставі наданих доказів встановлено, що ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів на умовах укладеного договору кредитування, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості.
Вирішуючи питання щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню, суд дійшов наступних висновків.
Як убачається із умов кредитного договору (п.13 заявки та відповіді, які є невід`ємною складовою договору) сторони визначили відповідальність за невиконання грошових зобов`язань позичальника у виді пені та штрафу з посиланням на норми ст. 625 ЦК України.
Водночас згідно з пунктом 18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки договір в частині визначення грошової відповідальності відповідача не відповідає чинному ЦК України, його умови в цій частині є нікчемними, і не створюють юридичних наслідків для сторін договору ( ч. 1 ст. 2013, ст. 215, 217 ЦК України)
Тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки позов не підлягає задоволенню.
В іншій частині вимог про стягнення заборгованості у задоволені позову слід відмовити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується нормами ст. 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 1 985 грн (2 422,40 грн сплачений позивачем судовий збір /1,22).
Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 13, 259, 280-289, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_2 заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складений 08.09.2025 року.

Суддя І.М. Кирилюк