Справа № 177/1811/25
Провадження № 2/177/1176/25
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

16 вересня 2025 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю секретаря судового засідання Антонінок А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі цивільну справу № 177/1811/25 за позовом Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, поданим в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

У липні 2025 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 (далі - відповідач) та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано. У шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однією з причин розірвання шлюбу стало те, що ОСОБА_2 не здатна піклуватися про побут родини, не цікавиться життям та здоров`ям сина, нехтує сімейними цінностями. На час звернення до суду з позовом, місцезнаходження ОСОБА_2 не відоме. З грудня 2018 року відповідач залишила свого малолітнього сина на виховання батькові, змінила місце проживання і спілкування з ним не підтримувала. В квітні 2023 року батько дитини ОСОБА_3 був мобілізований до лав ЗСУ, а в квітні 2025 року зник безвісти при виконанні бойового завдання, відтак малолітній ОСОБА_1 залишився без батьківського піклування. Малолітнього ОСОБА_1 було тимчасово влаштовано в родину рідної бабусі - ОСОБА_4 , яка на даний час здійснює догляд за ним, займається його вихованням та матеріально утримує. Відтак представник позивача вважає, що наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її сина. У зв`язку з чим представник позивача просить суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача судовий збір на користь держави.

Ухвалою суду від 11.07.2025 було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого засідання та викликом сторін, від служби у справах дітей Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради витребувано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 04.08.2025 справу було призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні участі не брала, в заяві від 16.09.2025 просила задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за відсутності представника, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подавала.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 є матір`ю та ОСОБА_3 - батьком малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.05.2013 року.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2019 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

Згідно довідки Широківського старостинського округу Новопільської сільської ради № 264 від 16.05.2025 відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації служби у справах дітей Новопільської сільської ради Криворізького району від 15.05.2025 №151, ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає, зі слів сусідів вона проживає в м. Кривому Розі.

Малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.08.2013 року зареєстрований разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

У квітні 2025 ОСОБА_3 зник безвісти при виконанні бойового завдання поблизу населеного пункту Єлизаветівка Покровського району Донецької області, що вбачається з копії сповіщення сім`ї №ГПП/4092 від 21.04.2025, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 національної гвардії України №116 від 19.04.2025 та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.04.2025.

З 30.04.2025 малолітній ОСОБА_1 , як дитина, яка залишилася без батьківського піклування, був тимчасово влаштований в родину рідної бабусі, ОСОБА_4 , яка на даний час здійснює догляд за ним, займається його вихованням та матеріально утримує, що підтверджено копією наказу служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради від 30.04.2025 №23.

З акту обстеження умов проживання від 30.04.2025, вбачається, що спеціалістами служби у справах дітей виконкому районної у місті ради було здійснено вихід за місцем проживання родини, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Під час обстеження було встановлено, що санітарно-гігієнічний стан помешкання у задовільному стані. Малолітній ОСОБА_5 має окрему кімнату, спальне місце, стіл для навчання, одяг відповідно до сезону.

Малолітній ОСОБА_1 навчається у КЗО «Криворізька спеціальна школа «Сузір`я» ДОР з 01.09.2019. За весь час навчання вихованням дитини займався батько ОСОБА_6 . У відсутності батька вихованням хлопчика займається бабуся ОСОБА_4 . Відповідач не брала участі у вихованні дитини, не спілкувалася з вчителями, не забирала дитину додому зі школи та не відвідувала батьківські збори, що підтверджено характеристикою від 01.05.2025 №01-04/192 та довідкою від 29.04.2025 №01-04/182.

Згідно витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 08.02.2018 №60 малолітній ОСОБА_1 має затриманий психічний розвиток з недорозвитком пізнавальних процесів, незрілістю емоційно-вольової сфери, мовлення з сенсомоторною алалією, потребує організанійно-стимулюючої допомоги, навчання за програмою розвитку для дітей дошкільного віку із затримкою психічного розвитку, психологічного супроводу в умовах навчального закладу.

З письмових пояснень ОСОБА_4 , яка є рідною бабусею малолітнього ОСОБА_1 вбачається, що в квітні 2023 року її син ОСОБА_3 був мобілізований до лав ЗСУ, відтоді її онук малолітній ОСОБА_1 став проживати разом з нею, місцезнаходження матері дитини ОСОБА_2 їй невідомо, матеріальної допомоги на утримання дитини вона не надає. Повідомила, що її колишня невістка вживала алкогольні напої, вела аморальний спосіб життя, дитину не доглядала.

З письмових пояснень ОСОБА_7 , яка є знайомою родини ОСОБА_8 , вбачається, що мати малолітньої дитини ОСОБА_1 повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не дбає та не цікавиться життям та здоров`ям дитини, матеріально не утримує сина.

З інших пояснень ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , вбачається, що її донька залишила сім`ю, а онука залишила на неї та чоловіка, життям дитини не цікавиться, лікуванням не займається, оскільки зять перебуває в лавах ЗСУ, онук проживає з бабусею ОСОБА_4 .

Відповідно висновку від 01.08.2025 № 31/06-31/610 виконком Тернівської районної у місті ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки мати не виконує батьківські обов`язки відносно дитини, його життям не цікавиться, отже свідомо усунулася від виховання і утримання дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване зазначеним положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

В ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не піклуються про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечення необхідного харчування, медичного огляду, лікування, а також не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти.

Окрім того, відповідач з часу перебування справи у провадженні суду заходів щодо повернення дитини не вживала, належним чином батьківські обов`язки не виконувала.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що докази, зібрані в ході розгляду справи, дають підставу для висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку п. 2 ч.1 ст.164 СК України.

І хоча позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дітей, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача перш за все буде відповідати інтересам малолітньої дитини.

Таким чином, за результатами розгляду справи, встановивши фактичні обставини справи, взявши до уваги та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суд роз`яснює відповідачу, що згідно зі ст. 169 СК України вона має право звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови виконання вимог ч. 4 ст. 169 СК України.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх та неповнолітніх осіб.

Таким чином, на підставі вказаного закону, позивач звільнений від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 164-166 СК України,

ухвалив:

Позовну заяву Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, поданим в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В.Лященко