Дата документу 26.08.2025 Справа № 331/2034/25
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 331/5012/24 Пр. № 22-ц/807/1483/25Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О.Є. Суддя-доповідач: Поляков О.З.
судді Запорізького апеляційного суду
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
26 серпня 2025 року м. Запоріжжя
справа № 331/5012/24, провадження № 22-ц/807/1483/25
Запорізький апеляційний суд 26 серпня 2025 року у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого, судді-доповідача Полякова О.З., суддів Гончар М.С. та Кухаря С.В. у цій справі за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України та ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кацюби Максима Володимировича на рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кацюби Максима Володимировича до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства і прокуратури
Апеляційну скарги Державної казначейської служби України залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кацюби Максима Володимировича задовольнити частково.
Рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди скасувати. Ухвалити в цій частині нову постанову, якою:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кацюби Максима Володимировича до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства і прокуратури задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14800,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, яких він зазнав під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 4000,00 грн.

В іншій частині рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2025 року залишити без змін.

Проте, не можу погодитись із вищезазначеним висновком апеляційного суду у цій справі в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом саме цієї цивільної справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді витрат позивача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій, а саме в частині того, що останні підлягають стягненню у правильно визначених судом першої інстанції (8738,00 грн.) та апеляційним судом (4000,00 грн.) розмірах на користь ОСОБА_2 , однак неправильно - з Державного бюджету України замість правильного - із сторони у цій цивільній справі Запорізької обласної прокуратури, як з особи, діями якої позивачу завдано шкоду та через яку держава діє у даних відносинах.

Оскільки, апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кацюби М.В. у своєму вищезазначеному позові у цій справі просив відшкодувати йому моральну та майнову шкоду, завдану незаконним рішенням і діями органів досудового слідства і прокуратури з посиланням на ст. 1176 ЦК України і Закон України № 266/94-ВР та виправдувальний вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року, залишений без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 квітня 2023 року та постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у кримінальному провадженні №0000530 від 17 лютого 2017 року відносно нього за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме: - з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 499354,84 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14800,00 грн. ; - з Запорізької обласної прокуратурина користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді першої інстанції під час розгляду цієї цивільної справи у розмірі 9000,00 грн. та інші судові витрати.

Рішенням Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 499200 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у сумі 8738,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині стягнення витрат на правову допомогу, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2025 року в частині розподілу судових витрат на правову допомогу та відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України витрат на правову допомогу. В обґрунтування апеляційної скарги у тому числі зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що прохальна частина позовної заяви містить вимогу щодо стягнення витрат з відповідача у справі Запорізької обласної прокуратури, стягнення зазначеної суми з Державного бюджету України суперечить заявленим позовним вимогам.

Також, не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кацюби М.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2025 року змінити в частині стягнення моральної шкоди, та стягнути 499354,84 грн., в частині стягнення матеріальної шкоди скасувати, та ухвалили нове рішення, яким стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 14800,00 грн., в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати, та ухвалили нове рішення, яким стягнути із Запорізької обласної прокуратури витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн., витрати на правову допомогу, понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи в апеляційному суді у розмірі 6000 грн.

При вищевикладених обставинах вважаю, що у цій справі позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в порядку, на підставі статті 1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР, якими керувався суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення.

Відповідачем у справі позивач визначив орган, діяннями якого завдано шкоду (Запорізьку обласну прокуратуру), зазначивши співвідповідачем Державну Казначейську службу України, через яку, на його думку, держава бере участь у справі як відповідач.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), ДКСУ (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому немає необхідності зазначення в резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення та по суті є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19, зазначено, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави України, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної Казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 495/6187/16, від 07 жовтня 2020 року у справі № 569/12383/17, від 29 червня 2022 року у справі № 201/9398/20.

З огляду на наведене, помилковим є висновок апеляційного суду, з посиланням на положення ст. 141 ЦПК України про те, що саме судові витрати у правильно визначених вищезазначених розмірах на професійну правничу допомогу позивача в суді першої інстанції та апеляційної інстанцій, пов`язаних із розглядом саме цієї цивільної справи судами першої та апеляційної інстанцій, у цій справі підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Таким чином, доводи апеляційних скарг Державної казначейської служби України та ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кацюби М.В. у цій частині знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду цієї цивільної справи.

Відтак, апеляційний суд мав апеляційні скарги Державної казначейської служби України та ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кацюби М.В. у цій справі в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом саме цієї цивільної справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді витрат позивача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій задовольнити та задовольнити частково відповідно, рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2025 року в цій частині змінити, стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 8738,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді.

Суддя М.С. Гончар

Окрема думка складена 08.09.2025 року