ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 761/30759/23

провадження № 61-3772св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Євграфової Є. П., Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р., від 12 лютого

2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - НАК «Нафтогаз України») про стягнення заборгованості.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 30 грудня

2022 року він був звільнений із займаної посади за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію.

3. Вважав, що з припиненням трудового договору відповідач повинен був сплатити йому компенсації, передбачені умовами трудового та колективного договорів, проте відповідач цих виплат не здійснив.

4. Зокрема, відповідно до пунктів 5.3. та 5.3.2. колективного договору, у разі звільнення з компанії працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком вперше, роботодавець повинен сплатити працівнику одноразово вихідну допомогу в розмірі 8 посадових окладів.

5. Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд стягнути з НАК «Нафтогаз України» суму вихідної допомоги при звільненні за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі 7 722 990,56 грн та середньомісячну заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7 383 120,56 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, у складі судді Фролової І. В., від 20 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

7. Суд першої інстанції вказав на необґрунтованість позовних вимог.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали апеляційного суду

8. Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2024 року скасовано, а провадження у справі закрито.

9. Колегія суддів, закриваючи провадження у справі, врахувала, що наявне рішення суду у справі № 761/9640/23 за позовом ОСОБА_2 , яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року, направивши справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

11. У березні 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року.

12. Ухвалою Верховного Суду від 09 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 761/30759/23, які у квітні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

13. Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

15. Вказує, що у справі № 761/9640/23 предметом спору було стягнення

восьми окладів грошової допомоги, передбаченої пунктом 4.10. трудового договору, тоді як у розглядуваній справі предметом спору є стягнення вихідної допомоги, передбаченої пунктами 5.3., 5.3.2. колективного договору.

16. Крім того у справі № 761/9640/23 суди наголосили, що грошова допомога, передбачена пунктом 4.10. трудового договору і вихідна допомога, передбачена пунктом 5.3. колективного договору, не є тотожними видами виплат.

17. З огляду на викладене вважає, що справи № 761/9640/23 та

№ 761/30759/23 не є тотожними та мають різні підстави і предмет позову.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

18. У квітні 2025 року НАК «Нафтогаз України» подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскарженої ухвали апеляційного суду, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

19. Вважає, що справи № 761/9640/23 та № 761/30759/23 є тотожними, оскільки у цих справах предметом позову є стягнення виплат при звільненні працівника у зв`язку з виходом на пенсію та середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку і такий спір вже вирішено судами у справі № 761/9640/23.

Фактичні обставини справи

20. ОСОБА_1 працював в НАК «Нафтогаз України» на посаді начальника Департаменту бюджетних розрахунків та податкового планування на підставі укладеного 28 січня 2020 року трудового договору

№ 388.

21. 30 грудня 2022 року наказом № 511-КОСОБА_1 було звільнено із займаної посади за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком, на підставі статті 38 К3пП України.

22. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня

2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 16 квітня 2024 року, у справі № 761/9640/23 відмовлено у задоволенні ОСОБА_1 про стягнення 7 280 000 грн грошової допомоги при звільненні та середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.

23. Обґрунтовуючи позовні вимоги у справі № 761/9640/23, ОСОБА_1 посилався на те, що 30 грудня 2022 року він був звільнений із займаної посади наказом № 511-к від 30 грудня 2022 року за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідач не виконав вимоги пункту 4.10. трудового договору та не виплатив грошову допомогу при звільненні у розмірі 5 окладів. Проте, оскільки у трудовому договорі сторони узгодили, що його умови не повинні суперечити нормам трудового законодавства, а нормою пункту 5.3.2. колективного договору встановлена виплата у розмірі 8 посадових окладів, позивач вважав, що підлягають застосування саме положення колективного договору.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

24. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

25. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

26. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

27. Закриття провадження у справі можливе лише за умови, якщо рішення, що набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

28. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

29. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

30. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 5.3.2. колективного договору на 2017-2020 роки, ухваленого конференцією трудового колективу працівників НАК «Нафтогаз України» 15 червня

2017 року, у разі звільнення з компанії за власним бажанням з виходом на пенсію за віком вперше працівникам, які досягли пенсійного віку, передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відпрацювали в компанії не менше одного року, роботодавець одноразово виплачує вихідну допомогу, зокрема зі стажем роботи в нафтовій галузі, визначеним відповідно до додатка 2, понад 10 років - у розмірі чотирьох посадових окладів працівника та додатково 0,3 посадового окладу працівника за кожний наступний рік, починаючи з дванадцятого, але не більше ніж 8 посадових окладів працівника разом.

31. Відповідно до пункту 4.10. трудового договору № 388, укладеного

28 січня 2020 року між НАК «Нафтогаз України» та ОСОБА_1 , у разі звільнення у зв`язку з виходом працівника на пенсію йому виплачується грошова допомога у розмірі, встановленому колективним договором компанії, але не більше ніж 5 посадових окладів працівника.

32. В матеріалах розглядуваної справи наявна копія позовної заяви, поданої ОСОБА_1 у справі № 761/9640/23.

Аналіз вказаної позовної заяви свідчить, що позивач у справі № 761/9640/23 заявив вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 8 посадових окладів саме на підставі пункту 5.3.2.колективного договору, вважаючи, що положення трудового договору, які передбачають виплату грошової допомоги у розмірі не більше 5 посадових окладів не можуть застосовуватися, як такі, що погіршують становище працівника.

33. Відмовляючи у задоволенні позову у справі № 761/9640/23 Шевченківський районний суд м. Києва у рішенні від 03 серпня 2023 року, вказав: «Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на ту обставину, що умови трудового договору суперечать положенням колективного договору, який і має бути застосований при виплаті грошової допомоги, оскільки позивач не звертався до суду з позовом про визнання недійсними положень трудового договору, а підписавши його, він погодився на викладені умови оплати праці».

34. Київський апеляційний суд у постанові від 16 квітня 2024 року, залишаючи без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 03 серпня 2023 року у справі № 761/9640/23, зокрема вказав:

«Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що йому при звільненні не була виплачена грошова допомога у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 8 посадових окладів, як передбачено умовами пунктом 5.3.2 колективного договору. При цьому, зазначав, що пункт 4.10 трудового договору суперечить нормам колективного договору та вважає, що підлягають застосуванню саме умови колективного договору».

35. Таким чином вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача виплат при звільненні у розмірі 8 посадових окладів, передбачених колективним договором, і похідних від них вимог про стягнення у зв`язку із непроведенням цих виплат середнього заробітку за час затримки розрахунку, вже вирішені судами у справі № 761/9640/23.

36. У касаційному порядку судові рішення у справі № 761/9640/23 ОСОБА_1 не оскаржував.

37. Водночас у розглядуваній справі ОСОБА_1 повторно заявив вимоги про стягнення виплати у розмірі 8 посадових окладів, передбачених колективним договором, та похідні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, на що правильно звернув увагу апеляційний суд закриваючи провадження у справі.

38. Встановивши вказані обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК Україниз посиланням на наявність судових рішень у справі № 761/9640/23, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

39. Посилання заявника на те, що у справі № 761/9640/23 предметом спору було стягнення 8 посадових окладів на підставі пункту 4.10. трудового договору є безпідставними, оскільки суперечать змісту позовної заяви, копія якої наявна в матеріалах розглядуваної справи (т.1 а.с. 47-50).

40. Тобто і у справі № 761/9640/23 і у розглядуваній справі ОСОБА_1 просив стягнути виплату у розмірі 8 посадових окладів, розмір якої та наявність підстав для її виплати в обох позовах обґрунтовував положеннями пункту 5.3.2. колективного договору.

41. Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

42. За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 у 2023 році звернувся до суду із позовом до НАК «Нафтогаз України» про стягнення грошової допомоги при звільненні у розмірі

5 посадових окладів, передбаченої пунктом 4.10. трудового договору, та середнього заробітку за час затримки розрахунку (справа № 761/40652/23).

43. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович