СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/106/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСКО» про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2025 року було відкрито провадження у справі.

09.06.2025 року представником позивача ОСОБА_1 до суду було подано заяву про забезпечення позову, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; накладення арешту на майнові права на квартиру АДРЕСА_2 ; накладення арешту на майнові права квартиру АДРЕСА_3 ; накладення арешту на майнові права квартиру АДРЕСА_4 .

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Представником позивача у заяві про забезпечення позову вказано на докази, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення у вигляді накладення арешту може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи наведене, суд вбачає підстави для забезпечення позову по цивільній справі № 759/27043/24 шляхом накладення арешту на спірне майно.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для накладення арешту на майнові права квартиру АДРЕСА_3 , оскільки матеріали справи не містять, доказів придбання у період шлюбу сторонами майнових прав на вищезазначену квартиру.

Приймаючи до уваги доводи представника позивача, викладені в заяві, вивчивши надані матеріали, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову задовольнити частково, в рамках заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 149-150, 153, 259, 260, 293, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 759/27043/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСКО» про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Накласти арешт на майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Накласти арешт на майнові права квартиру АДРЕСА_4 , що належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

В решті заяви - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя: І.В. П`ятничук