Справа № 302/310/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 вересня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,

суддів: Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Казанцева Руслана Ростиславівна, на заочне рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2025 року, ухвалене головуючим суддею Готра В.Ю., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів на малолітню дитину

встановив:

У березні 2025 року ОСОБА_2 pвернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів на малолітню дитину.

Позов обґрунтувала тим, що у період з 09.10.2013 по 10.09.2020 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10.08.2020 (справа №302/506/20).

У цьому шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом із нею.

Зазначала, що ОСОБА_1 на підставі судового наказу, виданого Міжгірським районним судом Закарпатської області від 24.03.2021 у справі № 302/254/21, сплачує на її користь аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття. При цьому станом на 01 березня 2025 року 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 1 598,00 гривень.

Зауважувала, що відповідач сплачує їй аліменти на дитину в розмірі 1 600,00 грн на місяць, однак добровільно сплачувати аліменти в більшому розмірі не бажає. Участі у додаткових витратах на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не бере, подарунків дитині не дарує, не відвідує її та не цікавиться її вихованням, успіхами в школі тощо. При цьому середньомісячні витрати на дитину у неї становлять біля 9 000,00 гривень.

Вказувала і на те, що з часу присудження аліментів потреби дитини, якій виповнилося 11 років, значно збільшились, купівельна спроможність гривні зменшилася внаслідок інфляції в Україні. В Україні спостерігається щоденне зростання рівня цін на всі товари, які є необхідними для нормального забезпечення життєдіяльності людини. За цих підстав на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 вона стала витрачати значно більше коштів, щоб забезпечити дитину всім необхідним, це, зокрема, продукти харчування, одяг, взуття, шкільне приладдя, книги тощо.

Відповідач ОСОБА_1 жодної додаткової допомоги на утримання їх дитини не надає, хоча має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно на дитину віком 11 років, оскільки фактично проживає та працює за кордоном у Чехії більше трьох років. При цьому відповідач інших утриманців, окрім доньки ОСОБА_3 , 2014 р. н., не має, є молодим за віком, неодружений, не хворіє, працездатний, має власний будинок та земельну ділянку. Натомість вона є непрацюючою, здійснює догляд за дитиною від другого шлюбу донькою ОСОБА_4 , якій виповнилось тільки три роки та перебуває з дитиною на утриманні свого чоловіка ОСОБА_5 .

Отже, на даний час змінилися обставини, які надають їй підстави для звернення до суду з цим позовом, оскільки матеріальне становище відповідача покращилося внаслідок працевлаштування за кордоном та він має власне житло, натомість її матеріальне становище погіршилося через наявність на утриманні двох малолітніх дітей.

Посилаючись на наведені вище обставини просила суд збільшити розмір аліментів, що визначений судовим наказом Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.03.2021 у справі № 302/254/21 та визначити стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, визначених судовим наказом Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.03.2021 у справі № 302/254/21, та стягнути з ОСОБА_1 а на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 500 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1000 гривень 98 копійок.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Казанцева Р.Р., подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов частково, збільшивши розмір аліментів до 3 00 грн. Посилається при цьому на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, обставинам справи.

Зазначає, що ним стабільно сплачуються аліменти на утримання доньки у визначеному судовим наказом розмірі. При цьому судом не врахованого того, що він офіційно не працює, є сезонним робітником за кордоном, постійної роботи не має та відповідно і стабільного заробітку.

Крім того він призначеним помічником ОСОБА_7 , який за станом здоров`я потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги. За вказаних обставин, твердження позивачки про те, що його матеріальний стан покращився є безпідставним.

Вважає, що розмір аліментів, які ним сплачуються позивачці на утримання доньки є достатнім, з врахуванням того, що ОСОБА_2 також надає кошти на утримання доньки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Гренджа В.Ю., просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін заочне рішення суду першої інстанції.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи та надано їм належну оцінку. Щодо тверджень апелянта про те, що матеріальне становище його не покращилося, а навпаки погіршилося, так як він офіційно не працює, не має стабільного доходу, крім того на його утриманні перебуває ОСОБА_7 , є безпідставними та недоведеними належними доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між сторонами 09.10.2013 був зареєстрований шлюб, від якого у сторін народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 від 11.03.2014 (а.с.5).

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2020 року у справі № 302/506/20 (провадження № 2/302/215/20), яке набрало 10.09.2020 законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано (а.с.6).

Відповідно до судового наказу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.03.2021 було наказано стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.11.2020 позивачка ОСОБА_8 зареєструвала з ОСОБА_5 шлюб, унаслідок чого змінила своєї прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » (а.с.9). У цьому шлюбі у позивачки ОСОБА_11 народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить відповідне свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 01.04.2021 (а.с.10).

Як видно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 415537732 від 27.02.2025 за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано в цілому право власності: - 29.08.2018 на земельну ділянку площею 0,14 га за кадастровим номером :016003:0046, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка); - 04.02.2020 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 148,8 кв. м (а.с.11).

Обґрунтовуючи вимоги про збільшення розміру аліментів, позивачка посилається на те, що з віком витрати на утримання доньки значно зросли, зокрема, на забезпечення харчування, придбання одягу та інших речей повсякденного вжитку, необхідних дітям шкільного віку, лікування, тощо.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Згідно з статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що в 2025 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 2 563 гривні, а на дітей віком від 6 до 18 років 3 196 гривень.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері з якою проживає донька на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, лікування, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку доньки, тому, в силу вимог ст. 192 СК України, виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру.

Збільшуючи розмір стягнутих з відповідача аліментів, суд першої інстанції, враховуючи вимоги статей 182, 192 СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, матеріальний стан позивачки та відповідача та виходячи з засад якнайкращого забезпечення інтересів неповнолітньої ОСОБА_6 , правильно дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання останньої в розмірі 4 500 грн щомісячно.

Доводи апелянта про те, що він неспроможній сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не заслуговують на увагу.

Той факт, що ОСОБА_1 , відповідно рішення виконавчого комітету Колочавської сільської ради №4 від 08.12.2022 призначений помічником дієздатної особи ОСОБА_7 , не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів, оскільки відповідач не надав доказів того, що він матеріально утримує ОСОБА_7 . Вказане також позбавляють обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу для утримання доньки.

Крім того, слід зазначити, що відповідач проживає та працює за кордоном, де розмір заробітної плати є вищим ніж в Україні, а тому доводи ОСОБА_1 про нестабільний заробіток є необгрунтованими.

А тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов до вірного висновку про часткове задоволення позову.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

А тому, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов до вірного висновку про задоволення позову, відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Казанцева Руслана Ростиславівна, залишити без задоволення.

Заочне рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді