Справа № 487/3757/25
Провадження № 2/487/2180/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Притуляк І.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

02.06.2025 року представник АТ «Акцент-Банк» Шкапенко О.В звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 , сформованим в системі «Електронний суд», якою він просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №А203СТ46 від 06.07.2021 станом на 30.05.2025 року у розмірі 49736,64 грн., яка складається з 31373,07 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 18363,57 грн. загального залишку заборгованості за процентами та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 06.07.2021 року ОСОБА_1 , будучи клієнтом АТ «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк»), уклав кредитний договір №A203CT46, щодо надання кредиту в розмірі 39 300.00 грн. строком на 28 місяців (тобто до 05.11.2023 року) зі сплатою процентів у розмірі 50.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту).

Проте в порушення умов вищевказаного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав належним чином, заборгованість не погасив. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість, яку в добровільному порядку сплачувати не бажає, що послужило підставою для звернення до суду із зазначеним позовом.

Розгляд справи просив провести за його відсутності.

Ухвалою судді від 09.06.2025 року позовну заяву залишено без розгляду.

11.06.2025 року представником позивача в порядку ст.185 ЦПК України було подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 11.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

30.06.2025 року, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Зачепіло З.Я., направила до суду відзив, яким у задоволені позову просила відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування викладеної позиції зазначила, що сума заявлених позовних вимог, не ґрунтується на умовах кредитного договору і не підтверджується належними доказами, оскільки надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача у зв`язку із чим не можуть слугувати правовою підставою для стягнення відповідних сум.

Зокрема зазначила, що позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

Крім того, зазначила, що своїм особистим підписом у Анкеті-Заяві, ОСОБА_1 підтвердив, що погоджується із тим, що ця Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

При цьому позивачем, не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання і ознайомлення позичальника з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, що в сукупності із Заявою, свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

В свою чергу ОСОБА_1 , заперечує факт підписання ним Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів та Паспорту споживчого кредиту.

Також заперечила проти задоволення позовних вимог щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з якими, відповідача, не ознайомлювали, а роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки її вміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.

Крім того подала заяву в якій просила провести розгляд справи за її та відповідача відсутності.

11.07.2025 від представника позивача Россохи О.В., надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 09.09.2020 року, своїм підписом підтвердив факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, приєднався до них та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до Умов та Правил, викладеними на сайті Банку.

В подальшому, вже будучи клієнтом Банку, відповідач скористався додатковою послугою Банку «Швидка готівка», відповідно до умов якої за допомогою сервісу «А24» уклав в електронній формі з Банком додатковий кредитний договір № A203CT46 від 06.07.2021 року на суму в розмірі 39 300, 00 грн. строком на 24 місяці зі сплатою процентів у розмірі 50% на рік, який був підписаний ним простим електронним підписом.

Крім того зазначила, що наявна в матеріалах справи Виписка по рахунку відповідача містить відомості щодо користування кредитними коштами зокрема здійснення транзакцій щодо погашення заборгованості.

Також, на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів в матеріалах справи наявний меморіальний ордер зі значенням відповідної суми кредиту, яка була перерахована відповідачу на його картковий рахунок. Крім того, підтвердженням отримання грошових коштів відповідачем слугує виписка по картці № НОМЕР_1 , з якої, вбачається факт надходження кредитних коштів на картку та їх використання.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09.09.2020 року ОСОБА_1 підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку».

В Анкеті-Заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

В подальшому, відповідно до Заяви про надання послуги «Швидка готівка» №А203СТ46 від 06.07.2021 року (далі - Кредитний договір), ОСОБА_2 отримав в АТ «А-Банк» кредит у сумі 39300,00 грн., строком на 24 місяця (з 06.07.2021 року по 06.07.2023 року), з фіксованою процентною ставкою 50 % рік.

Відповідно до п. 9 вказаної заяви номер платіжної карти, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту №622325.

Вказана анкета заява, була підписана ОСОБА_2 електронним підписом за ідентифікатором НОМЕР_2 .

Крім того, за допомогою електронного підпису за ідентифікатором НОМЕР_2 , ОСОБА_1 було підписано наявний в матеріалах справи Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка».

Відповідно до Меморіального ордеру № ТR.18286596.21584.1652 від 06.07.2021 року, ОСОБА_1 було нараховано 39300,00 грн. відповідно до умов до кредитного договору №А203СТ46 від 06.07.2021 року.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за Кредитним договором №А203СТ46 від 06.07.2021 року у розмірі 49736,64 грн., з них: 31373,07 грн. заборгованість за тілом кредиту та 18363,57 грн. заборгованість за процентами.

Згідно виписки по кредиту відповідача, за період з 06.07.2021 по 29.05.2025, заборгованість за кредитом складає 49736,64 грн.

Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Заява про надання послуги «Швидка готівка», паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, з боку боржника підписано електронним підписом ОСОБА_1 , який перевірено за допомогою відкритого ключа.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Отже, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Таким чином, ОСОБА_1 , підписавши заяву, паспорт споживчого кредиту уклав з позивачем договір про надання банківських послуг, при оформленні якого сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, притаманних даному виду договору, що підтвердив своїм підписом у заяві позичальника.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів утворилась заборгованість.

Розрахунком заборгованості позивач підтвердив, що станом на 30.05.2025 утворилася заборгованість у сумі 49736,64 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 31373,07 грн.; загального залишку заборгованості за процентами 18363,57 грн.; загального залишку заборгованості за комісією 0,00 грн.; загального залишку заборгованості за пенею 0,00 грн.

Відтак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та обумовлених договором відсотків.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Твердження представника відповідача, якими нею обґрунтовано заперечення проти заявлених позовних вимог, суд відхиляє з огляду на таке.

Щодо посилань на відсутність у матеріалах справи первинних бухгалтерських документів, а отже і не доведення зі сторони позивача обсягів користування ОСОБА_1 грошовими коштами, а також незгоди із наявним розрахунком заборгованості та відсутності відомостей щодо сплачених ОСОБА_1 грошових коштів, суд виходить з наступного.

Так, на підтвердження надання кредитних коштів, в матеріалах справи наявний Меморіальний ордер № ТR.18286596.21584.1652 від 06.07.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було нараховано - 39300,00 грн. відповідно до умов до кредитного договору №А203СТ46 від 06.07.2021 року.

В свою чергу, до заперечень, представником відповідача не долучено доказів, які б спростували факт отримання ОСОБА_1 06.07.2021 року кредитних коштів у розмірі 39300,00 грн., шляхом їх надходження на рахунок, зокрема не надано виписку по особовому рахунку відповідача.

Крім того, наданий представником позивача Розрахунок заборгованості містить відомості, щодо сум грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 в порядку виконання зобов`язання за Кредитним договором. При цьому представник відповідача не надає власних відомостей щодо сплачених відповідачем грошових коштів позивачу.

Таким чином, представник відповідача лише ставить під сумнів допустимість і достовірність наданих позивачем доказів на підтвердження перерахування грошових коштів та виконання зобов`язання, при цьому жодним чином їх не спростовуючи.

Щодо заперечень стосовно вимог про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з якими, відповідача, не ознайомлювали, суд виходить з наступного.

Так, згідно з п. 5, 6 Заяви (Кредитного договору), кредит надається строком на 24 місяці, з фіксованою Процентною ставкою яка складає 50% на рік. Вказані відомості також містяться в Паспорті споживчого кредиту.

З огляду на викладене вбачається, що відповідач у Заяві про надання послуги «Швидка готівка» № А203СТ46 від 06.07.2021 року, був проінформований про умови нарахування відсотків і погодився з ними підписавши вказану заяву.

Крім того, в супереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, представником відповідача не надано власного розрахунку щодо правильності нарахування відсотків за вказаним кредитним договором.

Заперечення представника відповідача, стосовно підписання та ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Пам`яткою клієнта і Тарифами, що в сукупності із Заявою, свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг, не мають суттєвого значення у цій справі, оскільки умови надання кредиту в повному обсязі були викладені у Заяві про надання послуги «Швидка готівка» яку відповідач беззастережно підписав.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Окрім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн..

Керуючись ст.ст.141, 259, 263-265, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №А203СТ46 від 06.07.2021 станом на 30.05.2025 року у розмірі 49736,64 грн., у тому числі 31373,07 грн. - заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту), 18363,57 грн. - заборгованість за процентами .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», місцезнаходження: 49074, місто Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, , МФО № 307770.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: І.О. Притуляк