ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/793/25

Головуючий у першій інстанції Сороколіт Є. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1437/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Служба у справах дітей Бахмацької міської ради Чернігівської області,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 червня 2025 року (проголошено о 12:52, повний текст складено 20.06.2025) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту перебування на утриманні, -

У С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив встановити, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 є його дружиною, від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зазначав, що відповідачі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не сплачує аліменти на сина, вироком Недригалівського районного суду Сумської області від 06.01.2023 засуджений за несплату аліментів.

Указував, що посвідченням багатодітної сім`ї НОМЕР_1 від 30.09.2021 підтверджується статус багатодітної ім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та їх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Наголошував, що він з дружиною та дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зареєстровані та проживають за однією адресою, умови проживання відповідають інтересам дітей, діти перебувають на його утриманні.

Указував, що встановлення факту перебування дитини ОСОБА_4 на його утриманні має юридичне значення для нього, оскільки даний факт є підставою для звільнення його від призову на військову службу під час мобілізації.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11.06.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою задовольнити його позов, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду про відсутність у ОСОБА_2 поважних причин надання належного утримання сину ґрунтується на припущеннях, оскільки позивачу та матері неповнолітнього ОСОБА_7 невідома причина несплати аліментів батьком дитини.

Уважає, що він довів належними доказами факт перебування на його утриманні неповнолітнього ОСОБА_7 та надав докази про ухилення від утримання свого сина ОСОБА_2 .

Зазначає, що правовідносини у справі №160/11228/23, не є подібними до правовідносин у цій справі. Справа, яку розглядав Верховний Суд, стосувалася звільнення з військової служби, а підставою відмови в позові було те, що позивач не надав належних доказів наявності правових підстав застосування до нього підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції констатував наявність у неповнолітнього ОСОБА_4 матері та батька, установивши при цьому відсутність поважних причин ненадання батьком належного утримання сину.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 16.02.2019 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 (прізвище після реєстрації ОСОБА_9 ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Бахмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 6).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 , виданого 28.05.2019 Бахмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, та серії НОМЕР_4 , виданого 21.09.2021 Бахмацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відповідно (а.с. 7, 7 зворот).

Батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 13.02.2014 виконавчим комітетом Хоружівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , актовий запис №2 (а.с. 6 зворот).

Копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.09.2021 підтверджується статус багатодітної сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , до складу якої входять діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с. 9).

Вироком Недригайлівського районного суду Сумської області від 06.01.2023 (справа №582/858/22), що набрав законної сили 07.02.2023, визнано ОСОБА_2 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин (а.с. 11-12).

Відповідно до копії довідки Бахмацького старостинського округу Бахмацької міської ради Чернігівської області №6 від 06.01.2024 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має склад сім`ї: дружина ОСОБА_3 , син дружини ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 (а.с. 8).

Згідно з копією довідки Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №7884 від 15.05.2024 на виконанні у відділі перебуває ВП №58133047 від 23.01.2019 щодо примусового виконання виконавчого листа Недригайлівського районного суду №582/877/18 від 18.01.2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з 11.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти боржником ОСОБА_2 не сплачуються з травня 2022 року. Борг станом на 01.05.2024 зі сплати аліментів складає 41 421,41 грн (а.с. 8 зворот).

Копія акту обстеження умов проживання від 06.01.2025, складеного працівниками Бахмацької міської ради, свідчить про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , мають постійне місце реєстрації і фактично проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . У двох старших дітей є окрема кімната зі всіма необхідними меблями. Найменша дитина спить у кімнаті з батьками на окремому ліжку. Діти забезпечені одягом, взуттям, мають іграшки і шкільне приладдя. Стосунки в сім`ї позитивні, є взаємодопомога та підтримка один одного (а.с. 10).

ОСОБА_1 працює в ТОВ «ЗМД «Базис» за основним місцем роботи електриком дільниці, його заробітна плата за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 склала 48 720 грн, що підтверджується копією довідки ТОВ «ЗМД «Базис» №1 від 08.01.2025 (а.с. 9 зворот).

Як вбачається з відповіді №1762845 від 11.09.2025 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, ОСОБА_2 за І півріччя 2025 року отримував виплати військовослужбовцям від військової частини НОМЕР_6 : у січні 2025 року 11 428,12 грн, у лютому 2025 року 22 790,63 грн; від військової частини НОМЕР_7 : у березні 2025 року 21 990,48 грн, у квітні 2025 року 24 629,34 грн, у травні 2025 року 37 629,34 грн, у червні 2025 року 5132,40 грн.

Згідно з відповіддю №1762872 від 11.09.2025, 11:41:03 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, ОСОБА_3 за період з січня 2025 року по липень 2025 року включно отримала соціальні виплати від УСЗН Ніжинської РДА Чернігівської області на загальну суму 12 600 грн; соціальні виплати від ГУ ПФУ в Чернігівській області у сумі 2100 грн; виплати, чи відшкодування, які здійснюються професійними спілками своїм членам від ВМОППОН у сумі 505,05 грн; кошти за надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду в сумі 24 558,26 грн.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1-2, 6-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (ч. 4 ст. 15 СК України).

Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України передбачено, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав.

Таким чином, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст. 180 СК України).

Відповідно до ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1 ст. 268 СК України).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.12.2023 у справі №160/11228/23, у вітчима виникає обов`язок утримувати дітей лише у разі відсутності у них матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Отже, вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу.

У батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 є вітчимом ОСОБА_4 . Малолітній ОСОБА_4 має мати ОСОБА_3 та батька ОСОБА_2 , які зобов`язані утримувати свого сина до досягнення ним повноліття.

Суд першої інстанції обґрунтовано констатував відсутність поважних причин, що перешкоджають батьку ОСОБА_2 утримувати свого сина ОСОБА_4 .

Так, за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, доходи ОСОБА_2 за І півріччя 2025 року складають 123 600,31 грн.

Мати малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3 за період з січня по липень включно 2025 року отримала у дохід 40 571,39 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджена можливість самостійного утримання відповідачами свого сина ОСОБА_11 .

Зазначені вище обставини виключають виникнення у заявника обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 268 СК України.

Колегія суддів уважає, що за встановлених обставин не можна вважати, що ОСОБА_1 є особою, яка утримує сина своєї дружини ОСОБА_4 самостійно, оскільки суду не надано доказів того, що така допомога надається саме ним, а не матір`ю чи батьком дітей, на яких такий обов`язок покладений в силу вимог ст. 180 СК України.

Не заслуговує на увагу посилання апеляційної скарги на те, що правовідносини у справі №160/11228/23 не є подібними до правовідносин у цій справі.

Так, у справі що переглядається, метою встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_1 неповнолітнього ОСОБА_4 є звільнення його від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». У справі №160/11228/23 позивач звернувся до суду з позовом з метою звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно з п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Таким чином, хоча у цій справі та у справі №160/11228/23 підлягають застосуванню різні Закони, проте вони передбачають одну й ту саму підставу, а саме перебування на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, як для звільнення від призову на військову службу, так і для звільнення з військової служби, а тому відносини у даних справах є подібними і суд першої інстанції правомірно застосував правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.12.2023 у справі №160/11228/23.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність необхідних та достатніх підстав для встановлення факту перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні ОСОБА_1 .

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для його скасування, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2025 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко