УХВАЛА

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 761/23285/20

провадження № 61-3938св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: державне підприємство «СЕТАМ», приватний виконавець виконавчого округу місті Києва Мілоцький Олег Леонідович, ОСОБА_2 ,

третя особа - акціонерне товариство «КРЕДОБАНК»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника приватного виконавця виконавчого округу місті Києва Мілоцького Олега Леонідовича - адвоката Гуримського Олега Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу місті Києва Мілоцького Олега Леонідовича, ОСОБА_2 , третя особа - акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», про визнання недійсними та скасування електронних торгів, протоколу електронних торгів та акту проведення електронних торгів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), приватного виконавця виконавчого округу місті Києва Мілоцького О. Л., ОСОБА_2 , третя особа - акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» (далі - АТ «КРЕДОБАНК»), про визнання недійсними та скасування електронних торгів, протоколу електронних торгів та акту проведення електронних торгів.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О. Л. витрати на правову допомогу в сумі 10 900 грн.

Постановою Верховного Суду від 02 липня 2025 року залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коробко В. О., рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року залишено без змін.

У липні 2025 року від представника приватного виконавця виконавчого округу місті Києва Мілоцького О. Л. - адвоката Гуримського О. В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на його користь витрат на правничу допомогу у сумі 5 300,00 грн.

Згідно із статтею 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення у таких випадках: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої

статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Встановлено, що на стадії касаційного перегляду справи у відзиві на касаційну скаргу представник приватного виконавця виконавчого округу місті Києва Мілоцького О. Л. - адвоката Гуримський О. В. заявляв про необхідність розподілу витрат на професійну правничу допомогу та вказував, що у зв`язку з розглядом касаційної скарги відповідач поніс та очікує понести витрати на загальну суму 11 400 грн (а. с. 128-141 т. 2), однак у заяві про ухвалення додаткового рішення просив суд стягнути 5 300 грн на відшкодування цих витрат.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (пункт 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

За змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2021 року у справі № 465/3424/10-ц (провадження № 61-3038св21).

Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від

?

неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з частинами першою, третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Установлено, що приватний виконавець подав докази про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу 10 липня 2025 року, тобто з пропуском встановленого законом п'ятиденного строку на їх подання до суду, та не подавав заяву про поновлення пропущеного строку. Водночас колегія суддів звертає увагу і на те, що подані заявником докази датовані також 10 липня 2025 року, що свідчить про їх отримання останнім саме у цю дату.

Вказане свідчить про те, що заявник не дотримався встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України порядку відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Виходячи з вищенаведеного, наявні підстави для застосував приписів частини восьмої статті 141 ЦПК України, за змістом яких у разі неподання доказів на підтвердження витрат, які понесла сторона у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, така заява залишається без розгляду.

Керуючись статтями 126, 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд

УХВАЛИВ:

Заявупредставника приватного виконавця виконавчого округу місті Києва Мілоцького Олега Леонідовича - адвоката Гуримського Олега Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу місті Києва Мілоцького Олега Леонідовича, ОСОБА_2 , третя особа - акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», про визнання недійсними та скасування електронних торгів, протоколу електронних торгів та акту проведення електронних торгів, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович