УХВАЛА

09 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 638/20201/19

провадження № 61-11492ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 22 травня 2025 року у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацької Лариси Миколаївни, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Некрасової Наталії Анатоліївни, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Макушевої Наталії Віталіївни, треті особи: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про визнання свідоцтва про право власності та договорів дарування, купівлі-продажу недійсними, скасування записів державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, визнання спадщини відумерлою і передачу нерухомого майна в комунальну власність міста Харкова, витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року Харківська міська рада звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацької Л. М. (далі - приватний нотаріус ХРНО Полторацька Л. М.), приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Некрасової Н. А. (далі - приватний нотаріус ХМНО Некрасова Н. А.), приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області

Макушевої Н. В. (далі - приватний нотаріус ХМНО Макушева Н. В.), треті особи: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, в якому просила суд:

1) визнати недійсним свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 04 вересня

1998 року, зареєстроване за ОСОБА_5 приватним нотаріусом ХРНО Полторацькою Л. М.;

2) визнати недійсним договір дарування квартири від 26 листопада 2015 року № 964, виданий та зареєстрований приватним нотаріусом ХРНО Полторацькою Л. М., за змістом якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар квартиру

АДРЕСА_1 ;

3) скасувати запис державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса ХРНО Полторацькою Л. М. від 26 листопада 2015 року № 12239005 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

4) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 27 листопада 2015 року

№ 1129, виданий та зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Некрасовою Н. А., за змістом якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила квартиру

АДРЕСА_1 ;

5) скасувати запис державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса ХМНО Некрасової Н. А. від 27 листопада 2015 року № 12251920 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_2 ;

6) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 04 грудня 2015 року

№ 932, виданий та зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО

Полторацькою Л. М., за змістом якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_1 (оскільки позивач припустився описки суди розглянули цю вимогу як вимогу про: визнання недійсним договір купівлі-продажу квартири від 04 грудня 2015 року № 932, виданий та зареєстрований приватним нотаріусом Харківського ХМНО Макушевою Н. В.);

7) скасувати запис державного ресторатора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса ХМНО Полторацької Л. М. (суди з огляду на описку розглянули як приватного нотаріуса Макушевої Н. В.) від 04 грудня 2015 року № 12370769 про реєстрацію

за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

8) визнати відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передати її до комунальної власності територіальної громади міста Харкова;

9) витребувати квартиру АДРЕСА_1 із чужого незаконного володіння від добросовісного набувача в особі ОСОБА_4 на користь Харківської міської ради.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22 травня

2025 року, у задоволенні позову Харківської міської ради до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса ХРНО Полторацької Л. М., приватного нотаріуса ХМНО Некрасової Н. А., приватного нотаріуса ХМНО Макушевої Н. В., треті особи: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, відмовлено.

30 червня 2025 року Харківська міська рада засобами поштового зв`язку вперше звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 травня 2025 року (повний текст постанови виготовлено

29 травня 2025 року, касаційна скарга надійшла до суду 03 липня 2025 року).

Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2025 року касаційну скаргу Харківської міської залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати докази вартості спірного майна для визначення розміру судового збору; уточнити дату оскаржуваного судового рішення. Зазначено строк виконання ухвали,

а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2025 року касаційну скаргу Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 травня 2025 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

05 вересня 2025 року Харківська міська рада засобами поштового зв`язку вдруге звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 травня 2025 року (надійшла до суду 08 вересня 2025 року),

у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Клопотання обґрунтовано тим, що вперше з касаційною скаргою Харківська міська рада звернулася в межах тридцятиденного строку.

Дослідивши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги слід відмовити,

а касаційну скаргу залишити без руху з огляду на наступне.

Вперше Харківська міська рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах тридцятиденного строку, однак ухвалою Верховного Суду від 17 липня

2025 року касаційну скаргу було повернуто.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Верховного Суду

від 17 липня 2025 року зареєстрована - 17 липня 2025 року, забезпечено надання загального доступу - 21 липня 2025 року.

Отже, з 21 липня 2025 року заявник мав можливість ознайомитися з повним текстом ухвали.

Заявником не надано доказів та не наведено обґрунтованих підстав, які завадили Харківській міській раді з 17 липня 2025 року повторно вчасно звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому, заявник повинен був цікавитися рухом справи, оскільки суд апеляційної інстанції розглядав справу за її апеляційною скаргою, а згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

У постанові Верховного Суду від 04 листопада 2024 року у справі № 405/4689/19 (провадження № 61-1979ск24) зазначено, що особою, не повідомленою про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої відкрито провадження.

Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у загальному розмірі 59 318,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та

у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: юридичною особою 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви

і скарги від розміру оспорюваної суми; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Харківська міська рада оскаржує рішення суду першої та апеляційної інстанції

у повному обсязі.

Харківська міська рада звернулася до суду з позовом у 2019 році та заявляла 8 позовних вимог немайнового характеру (за позовну вимогу про визнання спадщини відумерлою заявник звільнений від сплати судового збору) та позовну вимогу майнового характеру (витребування квартири).

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 921,00 грн.

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що

у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання (відсутнє визначення вартості квартири), тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, майнова оцінка вартості квартири або інші належні докази).

У клопотанні про поновлення строку подачі касаційної скарги Харківська міська рада вказала, що вартість спірного майна була визначена у відповідності до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 02 грудня 2019 року № 286 «Про затвердження показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» та зазначила, що довідка є в матеріалах справи.

Однак, Харківською міською радою вкотре не надано жодного доказу на підтвердження вартості спірного майна, а Верховний Суд позбавлений можливості дослідити матеріали цивільної справи.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги за позовну вимогу майнового характеру (у розмірі 1,5 % від вартості об`єкту нерухомого майна, помноженого на 200 %) та за 7 позовних вимог немайнового характеру

у розмірі 26 894,00 грн ((1 921,00*7)*200%=26 894,00).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Харківської міської ради про поновлення процесуального строку для подачі касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 22 травня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць