Справа № 183/857/25
№ 2/183/348/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Фролової В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Сторожик А.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року позивач, в інтересах якого діє представник, адвокат Талденко О.В., звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2023 у справі № 183/3461/23 на користь відповідача на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини заробітку на 1/6 частину заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Також, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються за заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2023 по справі № 183/3463/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання з 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів до 1/12 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 з 17.08.2024 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 , який проживає з матір`ю і перебуває на її піклуванні, яка позбавлена можливості самостійно працювати для свого забезпечення та утримання дитини.

Також, разом з позивачем, проживає його матір ОСОБА_5 та сестра інвалід дитинства, ОСОБА_6 , 2015 року народження, які фактично перебувають на його утриманні. Викладені обставини свідчать, на думку представника позивача, про зміну сімейного стану та погіршення матеріального стану, що відповідно до ст.ст. 192, 183 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Ухвалою суду від 13.02.2025 позовну заяву залишено без руху, з огляду на недотримання вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України.

Ухвалою суду від 28.02.2025 відкрито провадження у зазначеній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем до суду надано відзив на позов, в якому остання зазначила, що позивачем не доведено обставини на які посилається позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів, зокрема погіршення його матеріального становища. У зв`язку з чим просила відмовити в позові в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 , 10.04.2025 надала до суду пояснення, в яких зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем з 17.08.2024 та має спільну дитину, народжену ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.02.2025 року у справі №740/7283/24 стягнуто з позивача аліменти у розмірі 1/6 частини доходів на утримання сина ОСОБА_7 та на її утримання до досягнення дитиною 3-х років. Таким чином, діти мають рівні права на отримання матеріального забезпечення, у зв`язку з чим просила позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Також просила розглядати вказану справу без її участі.

Ухвалою суду від 07.07.2025 здійснено перехід до розгляду вказаної цивільної справи за правилами загального позовного провадження проти чого не заперечували позивач та відповідач та призначено підготовче засідання, яке протокольною ухвалою (без виходу суду у нарадчу кімнату), закрито та справу призначеного до судового розгляду.

В судове засідання, призначене на 04.08.2025 позивач, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи не з`явився.

Представник позивача, адвокат Талденко О.В., підтримала позов в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на не доведення позивачем обставин погіршення матеріального становища позивача.

В судове засідання, призначене на 02.09.2025 позивач, та його представник не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи. Через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача.

Відповідачем також надано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02.09.2025, є дата складення повного судового рішення 05.09.2025.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28.05.2021 у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування ст. 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.08.2022 серії НОМЕР_1 , відповідно до якого батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивач, проходить службу у Збройних Силах України, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 28.06.2023.

Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/3461/23 від 07.04.2023 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.02.2023 року.

Також заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2023 у справі № 183/3463/23 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22.03.2023 та до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Одеси) від 08.09.2023 відкрито виконавче провадження №72714756 з виконання виконавчого листа № 183/3463/23 виданого 30.08.2023 на виконання зазначеного вище рішення суду.

В подальшому, позивач уклав шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (третя особа), що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.08.2024 серії НОМЕР_3 . У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народився син ОСОБА_8 , про що було видано свідоцтво про народження від 31.10.2024 серії НОМЕР_4 .

Вказаний шлюб не розірвано.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26.02.2025 у справі № 740/7283/24 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.12.2024 до досягнення дитиною повноліття.

Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи стягнення із 16.12.2024 і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин.

По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо).

По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними.

При цьому, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст. 182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 80 ЦП К України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, звертаючись до суду з цим позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів позивач вказував на те, що в нього змінився сімейний стан, оскільки він додатково сплачує аліменти за рішенням суду на дитину у другому шлюбі, додатково на його утриманні перебуває його матір, ОСОБА_5 , та сестра-інвалід дитинства, ОСОБА_6 , 2015 року народження, що свідчить наявність підстав для зменшення розміру аліментів на дитину від першого шлюбу та утримання його матері до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Наведені вище встановлені судом обставини, свідчать про те, що сімейний стан позивача дійсно змінився.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18, зміна сімейного стану платника аліментів (народження дитини у новому шлюбі) не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Водночас, позивач не надав суду будь-яких доказів того, що його матеріальний стан погіршився, порівняно із майновим станом на час ухвалення рішень про стягнення аліментів.

Так, з матеріалів справи не вбачається жодного документу про доходи позивача, а також докази, які підтверджують зменшення доходів позивача із часу стягнення аліментів на дитину, ОСОБА_4 за судовим наказом від 07.04.2023 та заочним рішенням суду від 14.07.2023.

Відомості щодо наявності заборгованості зі сплати аліментів на дитину та відповідача в матеріалах справи відсутні. Як зазначила відповідач в судовому засіданні, аліменти вона отримує кожного місяця, заборгованість відсутня.

Суд критично оцінює надані позивачем докази у підтвердження погіршення його майнового стану через фактичне утримання його сестри інваліда ОСОБА_6 , 2015 року народження, та її матері ОСОБА_5 , 1971 р.н., оскільки остання є опікуном вказаної дитини інваліда ще з 2018 року, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_5 .

Будь-які докази щодо надання позивачем з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів систематичної фінансової допомоги ОСОБА_6 , 2015 року народження, яка має опікуна, ОСОБА_5 , 1971 року народження, що суттєво вплинуло на матеріальне становище позивача, суду надані не були.

Також, судом не приймаються в якості доказів фактичного утримання ОСОБА_6 , 2015 року народження, та її матері ОСОБА_5 , 1971 р.н., зокрема акти складені головою квартального комітету № 24 Бережним І.І. від 22.04.2024, 18.02.2025 та 21.02.2025 щодо проживання ОСОБА_1 разом з вказаними особами, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, враховуючи зареєстроване місце проживання позивача за іншою адресою ( АДРЕСА_2 ) з них не вбачається з якого часу позивач фактично проживає за цією адресою.

Надані позивачем платіжні інструкції щодо сплати комунальних послуг з червня 2024 по січень 2025 року, за адресою АДРЕСА_1 самі по собі, за умови відсутності доказів, які у їх сукупності дають можливість встановити матеріальний стан позивача до ухвалення судами рішень про стягнення аліментів та після їх виконання, не можуть свідчити про фактичне утримання ОСОБА_6 , 2015 року народження, та її матері ОСОБА_5 , 1971 р.н., а відповідно доводити погіршення матеріального стану позивача.

Отже, суд висновує, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини сторін, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину від іншого шлюбу, без підтвердження погіршення його матеріального становища, а також не доведення фактичного утримання ОСОБА_6 , 2015 року народження, та її матері ОСОБА_5 , 1971 р.н., не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18, зміна сімейного стану платника аліментів (народження дитини у новому шлюбі) не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Суд також враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір.

Отже, суд дійшов висновку, що розмір аліментів на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягується за судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2023 у справі № 183/3461/23 відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще дитину без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та суперечитиме її інтересам, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити.

В частині позовних вимог позивача щодо зменшення розміру аліментів, що стягуються на користь відповідача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне.

Як слідує з викладених вище обставин, заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2023 по справі № 183/3463/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Станом на час розгляду справи, малолітній дитині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилось три роки, що свідчить про сплив строку, протягом якого у ОСОБА_1 існував обов`язок, встановлений судом, щодо сплати аліментів на утримання відповідача до досягнення дитиною трирічного віку, що свідчить про відсутність предмету спору.

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи, що предмет спору існував на момент звернення позивача із позовом, проте, на час розгляду справи, малолітня дитина, ОСОБА_4 досягла трирічного віку, що виключає стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2 після 29.07.2025, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4

Повне судове рішення складено і підписано 05 вересня 2025 року.

Суддя В.О. Фролова