Справа № 168/723/25
Провадження № 2/168/331/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року сел. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сухоручко Ю.О.,

секретар судового засідання Таксюк О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка звернулася до суду з позовом до Старовижівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері - ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на спадковий будинок. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 19 серпня 1996 року Старогутівською сільською радою Старовижівського району Волинської області за реєстровим номером № 4, згідно з яким все своє майно, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами в с. Сукачі Старовижівського району Волинської області заповіла дочці (позивачці) ОСОБА_1 та сину ОСОБА_3 в рівних частинах.

Позивачка зазначає, що прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте в одержанні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно нотаріусом було відмовлено у зв`язку із тим, що право власності на житловий будинок за спадкодавцем не зареєстроване, відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно, про що винесена Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Також зазначає, що брат ОСОБА_3 , за життя спадщину після смерті матері не прийняв, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 30.07.2025 року.

04.08.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та витребувано спадкову справу.

Позиція учасників провадження.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій вказує, що просить провести судове засідання у її відсутності та задовольнити позовну заяву.

Представник відповідача Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що сільська рада просить провести судове засідання у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з вимогами частин 3, 4 статті 200 ЦПК України,враховуючи визнання відповідачем позову, за результатами підготовчого провадження суд, відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 01.03.2024 року, виданого (повторно) виконавчим комітетом Старогутівської сільською радою Старовижівського району Волинської області встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Як вбачається із заповіту ОСОБА_2 , посвідченого 19 серпня 1996 року Старогутівською сільською радою Старовижівського району Волинської області за реєстровим номером № 4, все своє майно, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами в с. Сукачі Старовижівського району Волинської області спадкодавець заповіла дочці (позивачці) ОСОБА_1 та сину ОСОБА_3 в рівних частинах. (а.с. 11).

Довідкою Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області №205 від 30.10.2024 року та Випискою з погосподарської книги № 5 по с.Сукачі за 1996 - 2000 роки підтверджується право спадкодавця ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 12,14).

Згідно з матеріалами спадкової справи №166/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що при житті спадкодавець склала заповіт, згідно з яким житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 заповіла дочці (позивачці) та сину - ОСОБА_3 (а.с. 34 - зворот).

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 15.01.2018 року, виданого виконавчим комітетом Галиновільської сільської ради Старовижівського району Волинської області встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.35).

Крім того, в матеріалах вищезазначеної спадкової справи наявна заява позивачки, відповідно до якої вона приймає спадщину як спадкоємець за заповітом (а.с. 31 - зворот).

Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 позивачкою виготовлений (а.с. 15 -23).

12.12.2024 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Бабич Н.Г. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок за спадкодавцем не зареєстроване, відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно (а.с. 13).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову.

Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Спадкодавиця ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до статті 534 ЦК УРСР визнається, що кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державні або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Згідно зі ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцям, що прийняли спадщину, видається свідоцтво про право на спадщину (стаття 560 ЦК УРСР України).

Згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, у свідоцтві про право на спадщину вказуються спадкоємці, склад і місце знаходження спадкового майна, його оцінка, частка, належна кожному із спадкоємців. Свідоцтво видається всім спадкоємцям разом або кожному з них окремо в залежності від їх бажання.

Отже, свідоцтво про право на спадщину є тим правовстановлюючим документом, на підставі якого в подальшому відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» проводилася державна реєстрація права власності.

Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

За таких обставин спадкове право позивачки може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, а також той факт, що за життя спадкодавиця правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавиця за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявність у позивачки права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 (в силу вимог статті 549 ЦК УРСР), та з огляду на те, що захистити свої права позивачка може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачкою право власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1216, 1261, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 11, 13, 206, 247, 293, 315, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Старовижівська селищна рада, юридична адреса: Волинська область, Ковельський район, смт. Стара Вижівка, пл. Миру, буд. 3

Суддя Ю.О. Сухоручко