Справа № 211/8045/25
Провадження № 2/211/3773/25
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,

у відсутність сторін,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/ 4 частку транспортного засобу ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , тип седан, рік випуску 2005, колір сріблястий металік, шасі (кузов, рама, коляска) №к- НОМЕР_2 ; та 1 / 4 частку гаражу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, автомобільний кооператив «Залізничник», гараж НОМЕР_3 , загальною площею 15,6 кв.м. В обґрунтування вимог зазначила про факт придбання за життя вказаного рухомого та нерухомого майна її батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в період їх шлюбу та спадкування після смерті матері в рівних частках нею та батьком спадкового майна, в спадкову масу якого не ввійшло вказані автівка та гараж. За життя її батько ОСОБА_4 повторно одружився та після його смерті належне йому майно успадкувала його дружина ОСОБА_2 . Рішенням суду від 25 вересня 2024 року у справі № 211/5080/24 визнано рівними частки її батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спірних транспортному засобі та гаражі, визнано за відповідачкою право власності на 3/ 4 частки вказаного майна. Тому з метою захисту спадкових прав, ураховуючи наявність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку транспортного засобу ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , тип седан, рік випуску 2005, колір сріблястий металік, шасі (кузов, рама, коляска) №к- НОМЕР_2 ; та частку гаражу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, автомобільний кооператив «Залізничник», гараж НОМЕР_3 , загальною площею 15,6 кв.м., просить вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися.

Згідно поданої до суду заяви, позивач ОСОБА_1 просить проводити розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову визнає.

Згідно частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частини 1, 4 статті 206 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав.

Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_4 (а.с. 11-15 копії свідоцтв).

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на відповідну частку транспортного засобу марки ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , тип седан, рік випуску 2005, колір сріблястий металік, шасі (кузов, рама, коляска) №к- НОМЕР_2 ; та гаражу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, автомобільний кооператив «Залізничник», гараж НОМЕР_3 , загальною площею 15,6 кв.м., позивачка отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 02 липня 2025 року державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на думку нотаріуса, вказане майно хоч і було придбано в період зареєстрованого шлюбу померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останній є титульним власником зазначеного майна, що унеможливлює виконання нотаріальної дії.

Згідно частин 4,5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року у справі № 211/5080/24, визначено, що частки ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент смерті в спільному майні подружжя, яке складається з транспортного засобу марки ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , тип седан, рік випуску 2005, колір сріблястий металік, шасі (кузов, рама, коляска) №к- НОМЕР_2 ; та гаражу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, автомобільний кооператив «Залізничник», гараж НОМЕР_3 , загальною площею 15,6 кв.м. є рівними та становлять по 1/2 частині кожному. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на 3/ 4 частки вказаного транспортного засобу та на 3 /4 частки зазначеного гаражу.

Указаним рішенням суду встановлено, що транспортний засіб марки ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , тип седан, рік випуску 2005, колір сріблястий металік, шасі (кузов, рама, коляска) №к- НОМЕР_2 ; та гараж, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, автомобільний кооператив «Залізничник», гараж НОМЕР_3 , загальною площею 15,6 кв.м., були придбані ОСОБА_4 у період перебування у шлюбі з ОСОБА_3 , а згідно наданих суду матеріалів спадкової справи №77/2011, заведеної після смерті ОСОБА_3 , спадщину прийняли спадкоємці першої черги ОСОБА_4 (чоловік померлої) та ОСОБА_1 (донька померлої), про що ними 16 квітня 2011 року були отримані свідоцтва про право на спадщину за законом та визнано за кожним окремо право власності на 1/4 частку квартири та визнано за кожним окремо право власності на 1/2 частку грошових вкладів в установах банків, які належали померлій. У спадкову масу тоді з невідомих підстав не було включено транспортний засіб марки ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , тип седан, рік випуску 2005, колір сріблястий металік, шасі (кузов, рама, коляска) №к- НОМЕР_2 ; та гараж, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, автомобільний кооператив «Залізничник», гараж НОМЕР_3 , загальною площею 15,6 кв.м., тому на підставі вказаних доказів судом встановлено рівність часток у спадковому майні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (статті 1261-1262 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України "Про нотаріат" при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі N 227/3750/19 (провадження N 61-16069св20).

Таким чином, з урахуванням установлених обставин у справі № 211/5080/24 та отриманням відповідачкою у спадщину 3/ 4 часток вказаного спадкового майна, вимога ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки у позивачки існують перешкоди в оформленні спадщини в нотаріальному порядку, що підтверджується письмовими доказами і вказаний спосіб захисту призведе до поновлення порушених прав позивача.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За відсутності вимоги, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/ 4 частку транспортного засобу ДЕУ ЛАНОС ТF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , тип седан, рік випуску 2005, колір сріблястий металік, шасі (кузов, рама, коляска) №к- НОМЕР_2 ; та 1 /4 частку гаражу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, автомобільний кооператив «Залізничник», гараж НОМЕР_3 , загальною площею 15,6 кв.м.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко