Справа № 697/1878/25
№ пров. 2/697/937/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2025 м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Г.С. Сивухін, розглянувши позовну заяву АТ «Черкасиобленерго» в особі Канівської філії відокремленого структурного підрозділу «Черкаські районні енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач? звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі договору про користування електричною енергією №355 від 15.06.2014, відповідач є споживачем наданої позивачем електричної енергії. 19.02.2025 під час контрольної перевірки представниками позивача у відповідача було виявлено порушення? пункту 8.4.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі в тексті ПРРЕЕ), а саме: на контейнері відсутня пломба з відбитком тавра оператора системи розподілу А10594100.

10.04.2025 на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ було прийнято рішення провести розрахунок обсягу та вартості не облікованої електричної енергії за останні 6 календарних місяців, тобто з 10.07.2025 по 19.02.2025. Вартість не облікованої електроенергії становить 46575,62 грн. Відповідач? була відсутня на засіданні комісії, а тому їй було направлено даний акт поштою, який нею не отримано. Згідно Умов ПРРЕЕ вважається, що відповідач отримала рахунки на сплату вартості необлікованої електричної енергії по Акту про порушення №006582 від 19.06.2025 на загальну суму 46575,62 22.04.2025 (упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача, рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день), тому мала сплатити вартість необлікованої електричної енергії по 22.05.2025 включно, але не сплатила по даний час. Відповідач? ухиляється від добровільної сплати цих збитків, що стало підставою для звернення до суду з наведеним позовом.

Просить стягнути з відповідача збитки за недообліковану електричну енергію у розмірі 46563,25 грн. та судові витрати.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.07.2025 у справі відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно наданого позивачем договору про постачання електричної енергії №355 від 15.08.2014, вбачається, що даний договір укладено між ПАТ «Черкасиобленерго» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_1 приєдналася до публічного Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом подання письмової заяви-приєднання від 21.12.2018 (а.с.10-14,23).

Відповідно до Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 15.08.2014, Акту про порушення №006582 від 19.02.2025, об`єктом споживання електричної енергії є магазин, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с.15,18,23,24).

Акт про порушення №006582 від 19.02.2025, складений у зв`язку з виявленням позаоблікового споживання електричної енергії в магазині ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформації з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність, про що свідчить номер запису: 4004698, дата запису: 10.06.2020.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В той же час положенням п.6 ч.1 ст.20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують, зокрема, спори, пов`язані з визнанням права власності на майно, яке є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звертаючись до суду з позовом, відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, мав визначити належність спору до господарської юрисдикції.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13.02.2019 у справі №910/8729/18, від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18.

З 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (постанова Верховного Суду від 02.08.2023 у справі № 342/1333/17, від 14.02.2023 у справі № 591/1068/22).

Верховний Суд у постанові від 16.08.2022 у справі № 904/1760/21 зазначив, що за подібних обставин (акт про порушення було складено після припинення у відповідача статусу ФОП; позов було подано після 15.12.2017, коли відповідач вже не був ФОП) скасував постанову суду апеляційної інстанції, якою було закрито провадження у справі, та зауважив на необхідності встановлення наявності/відсутності між сторонами саме господарських правовідносин, що має суттєве значення для розгляду справи.

Правовідносини, у справі що переглядається, виникли з господарського договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який був укладений між Товариством і ФОП. Акт про порушення було складено Товариством в межах вказаних правовідносин. Іншого суди попередніх інстанцій не встановили (наявність іншого правочину, укладеного зі споживачем, як з фізичною особою, відсутність господарського договору, тощо).

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 14.03.2018 у справі №593/793/14-ц, та у постанові у справі №910/17955/17 від 14.01.2020, згідно яких нарахування за недораховану електроенергію є платою за поставлену електричну енергію, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосуються правовідносин, що виникли під час дії інших редакцій ГПК України та ЦПК України (чинних до 15.12.2017), які не поширюють свою дію на спірні правовідносини, які виникли після 15.12.2017 і регулюються новою редакцією ГПК України, зокрема, щодо визначення юрисдикції спору.

Отже, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку зі здійсненням сторонами господарської діяльності (укладено господарський договір щодо електропостачання магазину), суб`єктний склад сторін правочину Акціонерне товариство «Черкасиобленерго» та ФОП ОСОБА_1 . Тобто за своїм змістом (предметною юрисдикцією) правовідносини мають господарський характер, а тому спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з тим що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 255 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом АТ «Черкасиобленерго» в особі Канівської філії відокремленого структурного підрозділу «Черкаські районні енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії - закрити, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня постановлення.

Суддя Г . С . Сивухін