Провадження 2/127/2588/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_3 , сином ОСОБА_4 , сином ОСОБА_5 та свекрухою ОСОБА_6 була зареєстрована та проживає по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 . зазначеного будинку виділена внатурі та належала матері ОСОБА_3 ОСОБА_6 . Позивач ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_7 1/20 вказаного будинку, таким чином збільшивши площу для проживання разом із чоловіком, дітьми та свекрухою. Однак у 2019 році життя у ОСОБА_1 з чоловіком не склалося і він разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в серпні 2019 року виїхав до російської федерації, а вона залишилась постійно проживати зі свекрухою ОСОБА_6 , яка хворіла на онкологічне захворювання та потребувала постійної допомоги та догляду. У вдячність за догляд, ОСОБА_6 26.12.2018 склала заповіт на ОСОБА_1 на все належне їй майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Після смерті останньої, знаючи про заповіт від 26.12.2018 ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак нотаріус повідомив, що ОСОБА_6 склала новий заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно своїм внукам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є дітьми Заявника та з 2019 року постійно проживають на території російської федерації. Тому, заявниця написала заяву Нотаріусу про відкриття спадщини за законом. Вказує, що її діти та колишній чоловік повідомили у телефонному режимі, що не вступили у спадщину і не бажають вступати ні за заповітом, ні за законом, вона є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки проживала з ОСОБА_6 понад 5 років однією сім`єю. Для прийняття спадщини необхідно встановити зазначений факт в судовому порядку. Вказане і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2025 відкрито провадження у справі та постановлено провести її розгляд в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Просили задовольнити їх у повному обсязі. Зазначили що не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України та враховуючи, що позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, суд ухвалив без винесення окремого процесуального документа провести заочний розгляд справи.

У судовому засіданні допитано свідків, які є сусідами позивачки.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що є сусідкою позивачки та провідувала померлу ОСОБА_6 неодноразово. Розповіла, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , який разом із дітьми виїхав до росії. Коли ОСОБА_6 захворіла, то позивачка її доглядала. Вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали разом понад 5 років. ОСОБА_6 дуже хворіла, тому позивачка піклувалась про неї, возила її на операцію, організовувала та оплачувала похоронні послуги. Вказала, що син ОСОБА_9 та внуки проживають в рф, до неї не приїздили останні роки. Також вказує, що позивачка щоденно здійснювала покупку продуктів, готувала їжу для ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомив, що є співвласником будинку, у якому проживає позивачка та проживала ОСОБА_6 . Також вказав, що він є племінником померлої ОСОБА_6 . Пояснив, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за хворою ОСОБА_6 та проживала із нею однією сім`єю більше п`яти останніх років. У них був спільний побут, оскільки ОСОБА_6 самостійно не могла вести домашнє господарство, позивачка забезпечувала її продуктами харчування, ліками і усім потрібним. Також пояснив, що позивачка займалась похованням ОСОБА_6 та повністю його оплачувала.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомила, що вона є головою квартального комітету, їй відомо, що позивачка більше п`яти років проживала однією сім`єю із померлою ОСОБА_6 , лікувала її, здійснювала за нею догляд після операції. Повідомила, що ОСОБА_1 самостійно займалась похованням ОСОБА_6 , оплачувала усі послуги.

Заслухавши пояснення осіб, що з`явились у судове засідання, дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 10.10.2009 року.

Згідно з довідкою квартального комітету «Соняшник» № 550 від 10.10.2024 ОСОБА_6 на день смерті спільно проживала з ОСОБА_1 та вони вели спільне господарство за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину від 18.08.1976 року ОСОБА_6 та ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_12 , успадкували половину незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 95%, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 18.11.2015 ОСОБА_1 придбала 1/20 будинку у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Домовою книгою на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 перебуває за вказаною адресою з 2009 року.

До матеріалів справи додано технічну документацію на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 .

Відповідно до Заповіту від 26.12.2018, ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_1 все своє майно. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б.

Згідно з паспортом громадянина російської федерації серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 встановлено її місце перебування за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 05.08.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 23.08.2023 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 23.08.2023 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

До матеріалів справи додано копії паспортів ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , відповідно до яких останні мають зареєстроване місце проживання у російській федерації.

Одночасно, відповідно до інформаційних довідок від 06.05.2025 №15863, №15832 зареєстрованим місцем проживання в Україні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-73489/18/24 від 24.10.2024 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виїхали з території України до російської федерації 26.08.2019 та не повертались станом на 14.10.2024.

Відповідно до спадкової справи №130/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_1 відкрито спадщину. Інші спадкоємці заяву про прийняття спадщини не подавали, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №78463124 від 24.09.2024 та №78463159 від 24.09.2024.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №110074290 від 09.01.2018 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 у розмірі .

У матеріалах спадкової справи також міститься заповіт від 04.10.2023, яким ОСОБА_6 скасовує раніше складений (26.12.2018) нею заповіт. Та заповідає усе своє майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках кожному. Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В.

Позивач також додала до позовної заяви докази про понесені нею витрати на поховання померлої ОСОБА_6 .

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими.

Згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Якщо вимога про встановлення факту проживання осіб однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

Оскільки у цій справі позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки та її померлої свекрухи заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому ці відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.

Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 . За цією ж адресою проживала та була зареєстрована померла ОСОБА_6 . Суд бере до уваги, що усі інші особи, що також зареєстровані у вказаному будинку, вибули до рф. Пояснення свідків підтверджують факт, що позивач здійснювала догляд за хворою ОСОБА_6 , купувала продукти, забезпечувала ведення спільного господарства, відповідно вони мали спільний бюджет. Поховання померлої ОСОБА_6 також здійснювала позивачка.

Надавши оцінку поясненням сторін, свідкам, дослідженим доказам, суд дійшов висновку про наявність ознак сімейних стосунків між особами та про підтвердження обставин спільного проживання протягом понад 5 років.

Оскільки право на спадкування четвертою чергою спадкоємців пов`язується саме із підтвердженням факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а судом отримано підтвердження проживання осіб однією сім`єю у такий строк, тобто із наслідками, що виявляють належність до відповідної черги спадкування, суд, з огляду на існуючі обмеження у реалізації спадкових прав, вважає, що потрібно задовольнити заяву, встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме до дня смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Керуючись ст. 3 СК України, ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 206, 258, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживала з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини після її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09 вересня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі:

ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В. В. Горбатюк