ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 523/7171/24

провадження № 61-6722св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Калараша А. А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ухвалу Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року в складі колегії суддів Сегеди С. М., Драгомерецького М. М., Комлевої О. С.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання заявника однією сім`єю з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04 лютого 2018 року до її смерті та те, що він є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки без встановлення цього факту заявник не може реалізувати своє право на спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Заяву ОСОБА_1 обґрунтував тим, що ОСОБА_3 була його далекою родичкою, яка разом зі своїм чоловіком проживала за адресою: АДРЕСА_1 , своїх дітей у них не було. Подружжя ОСОБА_4 стали хресними батьками сина заявника ОСОБА_2 . Після смерті чоловіка ОСОБА_3 залишилася проживати одна на іншому кінці міста, вона часто хворіла, інших близьких родичів у неї не було, тому сім`я заявника вирішила забрати її до себе у трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Син заявника, хоча і не проживав разом з ними, проте також допомагав ОСОБА_3 , купував їй ліки, возив на прийоми до лікарів.

Після смерті ОСОБА_3 сім`я заявника організувала похорони, зробили поминки, розпорядилися її особистими речами. У встановлений законом строк заявник звернувся в нотаріальну контору до приватного нотаріуса Саганович О. Ю. для прийняття спадщини, на що отримав відмову та рекомендацію звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання з померлою ОСОБА_3 однією сім`єю не менше п`яти років.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Суворовський районний суд м. Одеси, назву якого змінено відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України» Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-ІХ, що набрав чинності 25 квітня 2025 року, на Пересипський районний суд міста Одеси, рішенням від 27 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 задовольнив.

Встановив факт, що з 04 лютого 2018 року до 08 жовтня 2023 року ОСОБА_1 проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , і є спадкоємцем четвертої черги згідно із статтею 1264 ЦК України.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Не погодившись із указаним судовим рішенням, керівник Суворовської окружної прокуратури м. Одеси оскаржила його в апеляційному порядку.

Одеський апеляційний суд ухвалою 18 лютого 2025 року відкрив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою керівника Суворовської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 27 вересня 2024 року у цій справі.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 18 березня 2025 року справу призначив до розгляду.

14 квітня 2025 року керівник Суворовської окружної прокуратури м. Одеси звернулася до Одеського апеляційного суду із заявою про забезпечення позову (апеляційної скарги).

Одеський апеляційний суд ухвалою від 28 квітня 2025 року у задоволенні заяви керівника Суворовської окружної прокуратури м. Одеси про забезпечення позову відмовив.

Ухвалу мотивовано тим, що заходи забезпечення позову застосовуються судом виключно за заявою учасників справи. Особами, які наділені правом звернутись до суду із заявою про забезпечення позову, є позивач, відповідач, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, прокурор, органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Водночас ЦПК України не передбачена можливість звернення до суду особи, яка не була залучена до участі у справі та подає апеляційну скаргу на рішення суду, із заявою про забезпечення позову. ЦПК України не містить норм, які б надавали можливість забезпечувати апеляційну скаргу, а положення цього Кодексу про те, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, означає, що суд апеляційної інстанції вправі вирішувати питання про забезпечення позову, але виключно у порядку та спосіб, які встановлені главою 10 розділу 1 ЦПК України.

Крім того, апеляційний суд звернув увагу на ту обставину, що предметом судового розгляду є заява про встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем більш ніж п`ять років, при цьому ні Одеська міська рада, ні інші особи не ставили питання в суді першої інстанції про визнання спадщини відумерлою та визнання на неї права власності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

26 травня 2025 року заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року, у якій просить скасувати оскаржену ухвалу, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник у касаційній скарзі посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що висновок Верховного Суду щодо забезпечення позову (апеляційну скаргу) у справі окремого провадження відсутній.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін, посилаючись на правильність та обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 17 червня 2025 року у складі колегії суддів: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрив касаційне провадження у цій справі, витребував справу із суду першої інстанції.

У липні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду О. Грицик від 02 вересня 2025 року у зв`язку з відпусткою суддів Верховного Суду Фаловської І. М., Карпенко С. О. призначено повторний автоматизований розподіл, зокрема, цієї справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 вересня 2025 року цю справу призначено судді-доповідачеві Сердюку В. В., судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Калараш А. А.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За положеннями частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та врахувавши позиції усіх учасників справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржене судове рішення відповідає

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пункт 5 частини першої, частина друга статті 315 ЦПК України передбачають, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У справах окремого провадження предмет судового розгляду передбачає правосудний характер діяльності, з яким пов`язана специфічна процедура судочинства, тому і процесуальний порядок розгляду справ окремого провадження має притаманні лише йому та відмінні від позовного провадження ознаки.

Так, відсутність правового спору (спору про право цивільне) та відсутність сторін в окремому провадженні унеможливлюють звернення до суду із зустрічними позовними вимогами, заміну сторони, укладення мирової угоди, звернення до третейського суду та застосування інституту забезпечення позову.

Отже, саме відсутність у справі окремого провадження спору про право цивільне унеможливлює застосування інституту забезпечення позову.

У цій справі керівник Суворовської окружної прокуратури м. Одеси звернулася до Одеського апеляційного суду із заявою про забезпечення позову (апеляційної скарги). Заяву обґрунтовано тим, що ураховуючи поведінку ОСОБА_1 щодо відчуження майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та квартири за адресою: АДРЕСА_3 , у вкрай стислі строки, заявник вважав, що існує реальна ймовірність «розпорошення активів» для легалізації набутого майна та суттєвого ускладнення набуття права власності на нього територіальною громадою. Заявник просив застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме на квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви, зазначив, що ЦПК України не передбачена можливість звернення до суду особи, яка не була залучена до участі у справі та звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення суду, із заявою про забезпечення позову. Вказав, що ЦПК України не містить норм, які б надавали можливість забезпечувати апеляційну скаргу, а положення цього Кодексу про те, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, означає, що суд апеляційної інстанції вправі вирішувати питання про забезпечення позову, але виключно у порядку та спосіб, які встановлені главою 10 розділу 1 ЦПК України.

Крім того, апеляційний суд звернув увагу на ту обставину, що предметом судового розгляду є заява про встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем більш ніж п`ять років, тобто судовий розгляд у цій справі проведено у порядку окремого провадження. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що ні Одеська міська рада, ні інші особи не ставили питання в суді першої інстанції про визнання спадщини відумерлою та визнання на неї права власності, тобто не заявляли позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, повно і всебічно дослідивши зібрані у справі докази на предмет їх допустимості, належності та достатності дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви прокурора, оскільки забезпечення позову (апеляційної скарги) у справі окремого провадження не допускається.

З урахуванням того, що касаційна скарга прокурора містить лише довід про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, колегія суддів не формує такий висновок відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки підстави для його формування відсутні.

Інших доводів касаційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, Верховний Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року - без змін, оскільки підстав для її скасування немає.

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіВ. В. Сердюк

В. М. Ігнатенко

А. А. Калараш