Справа № 183/7607/25
№ 2-з/183/67/25

У Х В А Л А
08 вересня 2025 року м. Самар
Суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Фролова В.О., розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області (головуючий суддя Майна Г.Є.) перебуває вищезазначена цивільна справа.
04.09.2025 позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження транспортних засобів, що належать на праві власності ОСОБА_1 , а саме:
- легковий автомобіль марки NISSAN QASHQAI, 2008 року випуску, тип кузову ТЗ: універсал, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу 29.05.2024);
- легковий автомобіль CHERY AMULET, 2007 року випуску, тип кузову: тип кузову ТЗ: хетчбек, державний номерний знак НОМЕР_3 (перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію 05.02.2020);
- причіп STEMA, модель М 4075, 2002 року випуску, VIN: НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 (реєстрація 22.01.2022).
Заява обґрунтована тим, що в провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 183/7607/25 за позовом
АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі
35 0226, 68 грн., яка утворилась на підставі кредитного договору № DN80АМ00000189 від 17.09.2007, укладеного між позивачем з ОСОБА_1 .
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.04.2013 задоволено позов ПАТ «Приватбанк», та звернуто в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN80АМ00000189 від 17.09.2007 у розмірі 113465,22 грн. стягнення на предмет застави автомобіль CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 ., визначивши спосіб його реалізації продажу ПАТ КБ «ПриватБанк», з наданням дозволу від імені ОСОБА_1 укладати договори купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з реєстраційного обліку в органах ДАІ, а також наданням банку всіх повноважень для здійснення продажу предмета застави. Вказане рішення боржником не виконано.

Крім того, постановою державного виконавця від 16.04.2014 (ВП № 42988791) повернуто стягувачу виконавчий лист, на виконання вказаного рішення суду, оскільки майно боржника оголошене в розшук не виявлено протягом одного року.

Викладене, на думку позивача, є підставою для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання заборони відчуження транспортних засобів, що належать на праві власності ОСОБА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу справ від 05.09.2025 для розгляду вказаної заяви визначено суддю Фролову В.О.

Вивчивши матеріали поданої заяви, та додані до неї матеріали вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Сторони у судове засідання, на підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України, не викликались.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом і формою, подана заява про забезпечення позову відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, серед іншого: накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; підлягають забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що спір у цій справі фактично стосується стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» інфляційного збільшення та 3% річних за ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання за договором № DN80АМ00000189 від 17.09.2007 у сумі 24 810,81 грн. (інфляційне збільшення) та 10 211,87 грн. (штрафні санкції), а всього 35 022,68 грн.

Вказана позовна заява АТ КБ «Приватбанк», відповідно до відомостей автоматизованої системи документообігу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, залишена без руху, з огляду на її невідповідність положенням ст. 175 ЦПК України.

Відомості щодо її прийняття до розгляду та відкриття провадження по справі, як і інформація про її повернення позивачу на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні.

Як слідує з обґрунтування заяви про забезпечення позову та наданих до заяви доказів, позивач порушує питання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони позивачу відчужувати транспортні засоби, з огляду на наявність у ОСОБА_1 обов`язку виконати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.04.2013 у цивільній справі № 0427/4997/2012.

Як вбачається зі змісту вказаного рішення суду від 01.04.2013, розміщеного в Єдиному державному реєстрі судових рішень, позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17.09.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , у розмірі 113465,22 грн., звернуто стягнення на предмет застави автомобіль «CHERY AMULET», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , визначивши спосіб його реалізації продажу ПАТ КБ «ПриватБанк», з наданням дозволу від імені ОСОБА_1 укладати договори купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з реєстраційного обліку в органах ДАІ, а також наданням банку всіх повноважень для здійснення продажу предмета застави.

Отже, фактично позивач порушує перед судом питання про вжиття заходів забезпечення позову, з метою виконання рішення суду від 01.04.2013 року у справі № 0427/4997/2012, що не охоплюється позовними вимогами в рамках цивільної справи 183/7607/25.

При цьому, заявлені позивачем позовні вимоги в рамках даної цивільної справи щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України за кредитним договором № DN80АМ00000189 від 17.09.2007 в сумі 35 022,68 грн. вочевидь не є співмірним із заходами про забезпечення позову, на яких наполягає позивач, зокрема щодо заборони ОСОБА_1 відчужувати: легковий автомобіль марки NISSAN QASHQAI, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ; легковий автомобіль CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 ; причіп STEMA, модель М 4075, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 .

Суд зазначає, що актуальні дані щодо належності вказаного рухомого майна відповідачу ОСОБА_1 , на час розгляду заяви про забезпечення, в матеріалах долучених до заяви про забезпечення позову відсутні. Крім того, надана позивачем довідка Українського бюро кредитних історій від 04.05.2025, яка містить інформацію про транспортні засоби ОСОБА_1 , не є допустимим доказом в розумінні ст. 78 ЦПК України щодо наявності у відповідача права власності на зазначені транспортні засоби на час розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки Українське бюро кредитних історій акумулює лише дані, які складають кредитну історію позичальника, яку бюро кредитних історій формує на основі даних, отриманих від багатьох кредитних установ, зберігає та надає за запитом кредитора чи самого позичальника.

Враховуючи наведене вище, оскільки позивач порушує питання щодо забезпечення позову поза межами позовних вимог, з огляду на їх неспівмірність з позовними вимогами у справі № 183/7607/25, у задоволенні заяви представника АТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала суду складена і підписана 08 вересня 2025 року.

Суддя В.О. Фролова