Провадження №2/369/1379/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про роз`єднання позовних вимог

10.09.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру розміру, або звільнення від сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд змінити розмір аліментів, які було встановлено рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2015 року про стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 та судовим наказом виданим 27 листопада 2023 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 .

Вивчивши зміст позовної заяви та матеріалів, доданих до неї, суд дійшов висновку про необхідність роз`єднання поєднананих в одному провадженні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Як вбачається з позовної заяви, у ній об`єднані позовні вимоги про зміну розміру аліментів, встановлених різними судовими рішеннями, ухваленими в різний проміжок часу, за позовами різних позивачів, стягнутих на утримання різних дітей від різних матерів. Таким чином, заявлені вимоги про зміну розміру аліментів, виникли з різних підстав, мають різні предмети доказування, та різні докази на підтвердження чи спростування обставин, які можуть подані відповідачами, оскільки предметом дослідження у даній категорії справ є зміна майнового стану чи стану здоров`я не тільки платника аліментів, а й їх одержувачів, які жодним чином не пов`язані між собою. Заявлені вимоги також не являються похідними одна від одної.

Частиною 6 ст. 188 ЦПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправідо початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи. У разі роз`єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз`єднання позовів і копія пред`явленого позову.

Заявлені позивачем вимоги не є однорідними чи похідними одна від одної, тобто, вирішення позовних вимог про зміну розміру аліментів не залежить від вирішення одна від одної.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність роз`єднання позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 у самостійні провадження, виділивши з даної справи вимоги до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, оскільки їх сумісний розгляд ускладнить вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 2,4,11,13, 188, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Роз`єднати поєднані в одному провадженні позовні вимоги за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру розміру, або звільнення від сплати аліментів.

Залишити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру розміру, або звільнення від сплати аліментів - єдиний унікальний № 369/21484/23.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру розміру, або звільнення від сплати аліментів, передати до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області для реєстрації та присвоєння провадженню нового унікального номеру.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ірина КОЗАК