Справа № 496/357/25
Провадження № 2/496/1548/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Шаньшиної М.В.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Капран Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способів участі батька у вихованні дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, за первісним позовом ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свій позов, позивач мотивувала тим, що 07.02.2019 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували в виконавчому комітеті Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області. У зв`язку з тим, що подружні стосунки між сторонами не склалися, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20 квітня 2022 року, ухваленого у цивільній справі № 496/1043/22, шлюб було розірвано. 21 вересня 2023 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_7 , у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ». Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, а саме: доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які на даний час проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні та її теперішнього чоловіка. З моменту розірвання шлюбу батько не цікавиться життям дітей, станом їх здоров`я та не надає достатньої матеріальної допомоги на їх утримання.

Через те, що батько дітей неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по утриманню та вихованню дітей 11 липня 2022 року Біляївським районним суду Одеської області у справі № 496/1044/22 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи від дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Зазначений судовий наказ було направлено позивачем на виконання до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, де було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового рішення (№ ДВ-15). Але відповідач несвоєчасно та не в повній мірі сплачував аліменти на утримання дітей, у зв`язку з чим станом на 1 грудня 2024 року за ним утворилася заборгованість зі сплати аліментів у сумі 56259,00 грн.. У зв`язку з тим, що батько дітей не здійснює свої батьківські обов`язки належним чином, позивач змушена була звернутись до органу опіки та піклування за місцем свого проживання з метою вирішення питання щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до своїх неповнолітніх дітей.

Так позивач звернулася до Біляївської міської ради Одеського району Одеської області з відповідною заявою, де отримала роз`яснення, що висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету ради, про доцільність позбавлення батька батьківських прав по відношенню до його неповнолітніх дітей може бути наданий суду під час розгляду справи і судовому порядку.

Враховуючи вищенаведені обставини, позивач вважає, що на сьогоднішній день існують наявні та обґрунтовані причини для позбавлення відповідача батьківських прав, а саме: діти на даний час проживають з позивачем, натомість як батько не приймає участі в житті дітей протягом тривалого часу та не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Хоча діти вкрай потребуют допомоги і підтримки батька, так як позивач одна виховує та утримує їх.

Відповідач участі (або навіть наміру) в будь-якій формі у виховання, матеріальному забезпеченні власних дітей, не приймає абсолютно, його місце знаходження позивачу достеменно невідоме.

ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов`язків, що виражається, зокрема, у тому, що він не піклується про фізичний духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з дітьми взагалі, що порушує їх нормальне самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти тощо, у зв`язку з чим має бути позбавлений батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей.

Так відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом було подано зустрічну позовну заяву, в якій просив суд:

- зобов`язати матір ОСОБА_1 не чинити перешкоди батьку ОСОБА_4 у спілкуванні з сином - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочкою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-визначити спосіб участі батька ОСОБА_4 у вихованні дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

шляхом перебування сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком у перші та треті вихідні дні кожного місяця без присутності матері із обов`язком батька на повернення дочки до місця її постійного проживання із матір`ю, за умови, що це не порушуватиме розпорядку дня сина та дочки та процесу здобуття ними освіти, та за наявності бажання дітей;

зобов`язати матір ОСОБА_1 у період воєнного стану в Україні та у період перебування ОСОБА_4 за кордоном організувати спілкування дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_4 , засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет у режимі відеозв`язку, з урахуванням думки дитини та її розпорядку дня;

-порядок виконання рішення суду - способу участі батька ОСОБА_4 у вихованні дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: шляхом перебування сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком у перші та треті вихідні дні кожного місяця без присутності матері із обов`язком батька на повернення дочки до місця її постійного проживання із матір`ю, за умови, що це не порушуватиме розпорядку дня сина та дочки та процесу здобуття ними освіти, та за наявності бажання дітей - відстрочити на час перебування батька за кордоном у період воєнного стану в Україні.

Свій позов, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом мотивував тим, що він перебував з позивачем у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилося двоє дітей. Зазначений шлюб було розірвано. 11.07.2022 року Біляївським районним судом Одеської області по справі № 496/1044/22 (провадження № 2-н/496/164/22) було винесено судовий наказ, яким вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) ОСОБА_4 сплачує аліменти у встановленому судовому наказі розмірі, добровільно перераховуючи аліменти на картковий рахунок відповідачки ОСОБА_13 або робить грошові перекази через AT Укрпошта. Додаємо до позовної заяви докази перерахування аліментів. Відповідач по справі - ОСОБА_1 чинить перешкоди позивачу ОСОБА_4 у спілкуванні з дітьми: дочкою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що і стало підставою для звернення до суду з даним зустрічними позовом, оскільки на меті у ОСОБА_4 є забезпечення реалізації його прав на участь у вихованні та розвитку, а також спілкуванні з малолітніми дітьми, необхідність у збереженні родинних відносин та емоційного зв`язку між батьком та дітьми.

Тимчасове перебування батька за кордоном не може обмежувати його право на спілкування з дітьми, яке повинно реалізовуватися задля підтримання родинних відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з її батьком, батько не повинен втратити зв`язок із дітьми через фактичну відсутність можливості бачитися з ними.

Отже, з метою забезпечення реалізації прав позивача на участь у вихованні та розвитку, а також спілкуванні з малолітніми дітьми, беручи до уваги тимчасову відсутність батька на території України та необхідність збереження родинних відносин та емоційного зв`язку між батьком та дітьми, керуючись якнайкращими інтересами дітей, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом звернувся до суду з вказаною зустрічною позовною заявою.

Позивач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні первісну позовну заяву підтримали та просили задовольнити, проти зустрічної позовної заяви заперечували, просили відмовити. Позивач за первісним позовом пояснила наступне, що вона вже не в перше звертається до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. Відповідач, за первісним позовом, перебуває за кордоном, який незаконно не перетнув, з дітьми не спілкується, не сплачує аліменти, не піклується про дітей. Він тільки обіцяє, але не виконує нічого, це свавілля. Наразі захворіла дитина, на що відповідач не надав матеріальної допомоги. В дитини виявили пухлину, потрібна дорога операція. Коштів на операцію дитині відповідач не надає. Останній раз він спілкувався з дітьми 4 роки тому, по телефону через свою матір. Позивач зазначила, що вона не перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми.

Представник відповідача, за первісним позовом, в судовому засіданні проти первісного позову заперечувала, та просила задовольнити зустрічний позов, з наступних підстав. Так органами опіки та піклування були надані висновку, в яких зазначено про не доцільність позбавляти батьківських прав ОСОБА_4 . Позивач, за первісним позовом, чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми. Позивач створила такі умови, які позбавляють батька виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідач виконує всі батьківські обов`язки. Наразі він перебуває за межами України, та може спілкуватися тільки через телефон матері, але в нього немає можливості зв`язатися з матір`ю дітей, у зв`язку з тим що позивач його заблокувала, дідусь та бабуся теж не можуть спілкуватись з дітьми, бо позивач створює перешкоди для спілкування. Є довідки про відсутність заборгованості по аліментам, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судовому засіданні зазначила, що просить врахувати наданий висновок, відповідно до якого ОСОБА_4 не доцільно позбавляти батьківських прав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши усі наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено в судовому засіданні, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 зареєстрованому 07.02.2019 року Виконавчим комітетом Яськівської сільської ради Біляївськго району Одеської області, актовий запис №1.

Вказаний шлюб було розірвано на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20.04.2022 року, по справі №496/1043/22. Вказане рішення набрало законної сили.

У зазначеному шлюбі у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва народження серії НОМЕР_2 , зареєстрованого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №181 від 07.05.2019 року; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 зареєстрованого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №31 від 26.01.2021 року.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.11.2024 року з метою обстеження умов проживання неповнолітніх, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що умови проживання задовільні. Будинок кам`яний, критий шифером, пічне опалення функціонує, електропостачання та водопостачання в наявності На момент обстеження в домі тепло, чисто, мати підтримує порядок. Разом з ОСОБА_1 проживають ОСОБА_14 , 2019 року народження, та ОСОБА_15 , 2020 року народження, ОСОБА_7 , 1984 року народження. Родина проживає за рахунок заробітної плати ОСОБА_7 та соц. виплати матері ОСОБА_1 . Діти забезпечені всім необхідним. Для дітей є окрема кімната, у кожної дитині окреме ліжко з постільною білизною, є письмовий стіл для занять, телевізор, одяг та продукти, іграшки. Старші віти відвідують розвиваючі кружки, які є в селі.

Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис №174. Після шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Відповідно до копії судового наказу від 11.07.2022 року, виданого Біляївським районним судом Одеської області по справі №496/1044/22, з ОСОБА_4 стягуються аліменти на користь ОСОБА_12 на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частин від усіх заробітку (доходу).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 19.12.2024 року по виконавчому провадженню №ДВ -15 виданого головним державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кольца К.Ю. у ОСОБА_4 наявна заборгованість у розмірі 56259,00 грн.

Відповідно до наданого висновку органу опіки та піклування, який було затверджено рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеського району Одеської області від 15.05.2025 року, було встановлено недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , відносно ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 ..

Відповідно до наданого висновку органу опіки та піклування, який було затверджено рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеського району Одеської області від 12.06.2025 року, було визначено наступний спосіб участі батька ОСОБА_4 у вихованні дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а саме рекомендовано ОСОБА_1 не чинити батькові дітей ОСОБА_4 , перешкоди у вихованні та спілкуванні із малолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а саме: шляхом перебування сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком у перші та треті вихідні дні кожного місяця без присутності матері із обов`язком батька на повернення дочки до місця її постійного проживання із матір`ю, за умови, що це не порушуватиме розпорядку дня сина та дочки та процесу здобуття ними освіти, та за наявності бажання дітей та зобов`язано матір ОСОБА_1 у період воєнного стану в Україні та у період перебування ОСОБА_4 за кордоном організувати спілкування дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_4 , засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет у режимі відеозв`язку, з урахуванням думки дитини та її розпорядку дня.

Так відповідно до копії наданих квитанції з банку, вбачається, що ОСОБА_4 сплачує заборгованість по аліментам, визначених судовим наказом Біляївського районного суду Одеської області.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам стосовно позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим, це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який - позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Пленум Верховного Суду України в п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Окрім того, відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Проаналізувавши наданий суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд вважає, що у ньому наявні достатні дані про те, що відповідач не ухиляється від виконання батьківського обов`язку з утримання та виховання дітей. Факт несвоєчасної сплати аліментів на утримання дітей сам по собі не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Не заслуговують на увагу доводи первісного позивача в позові та в судовому засіданні про те, що вона фактично одноособово займається вихованням дітей, які на даний час знаходяться на її повному матеріальному утриманні.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява №31111/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 76, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Під час розгляду справи не знайшли підтвердження винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками ОСОБА_4 , які б свідчили про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України.

Судом не встановлено злісного небажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки. У висновку органу опіки і піклування зазначено про недоцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав, оскільки він бажає спілкуватися з дітьми та заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері, так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

За обставинами даної справи не доведено необхідності для застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав. Позивачем не надані суду докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками відповідачем.

Суд звертає увагу, що батьківські права засновані на спорідненості з дитиною, тому виникнення між дитиною та матір`ю конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. Найкращим інтересам дитини відповідатиме збереження зв`язку з матір`ю, що, у разі задоволення позову, буде ускладнено.

Згідно ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Таким чином, аналізуючи наведені докази та законодавство, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, а відтак у задоволенні первісного позову слід відмовити.

Що стосується зустрічної позовної заяви, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Виходячи із системного аналізу ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини, ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно.

Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відсутність у малолітніх дітей особистих мобільних телефонів та небажання матері забезпечувати спілкування дітей з батьком за допомогою власних технічних засобів не можуть бути перешкодою для спілкування.

В зв`язку з вищевикладеним та з врахуванням наявності факту перешкод з боку відповідача у спілкуванні батька з дитиною, її вихованні, що підтверджується наявними матеріалами справи, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Отже, враховуючи задоволення максимальних інтересів дитини, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у спілкуванні з дитиною, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд приходить до висновку, що позивач має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини право на спілкування зі своїми дітьми та право на їх виховання.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи висновок органу опіки та піклування, який було затверджено рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеського району Одеської області від 12.06.2025 року, яким було визначено спосіб участі батька ОСОБА_4 у вихованні дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та слід встановити порядок участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкування з дітьми, визначений у висновку органу опіки та піклування. Рекомендувати матері дітей ОСОБА_1 сприяти спілкуванню дітей з батьком.

Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, врахувавши принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини та місце її проживання, суд вважає, що визначений рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеського району Одеської області від 12.06.2025 року спосіб участі ОСОБА_4 у спілкуванні із сином відповідає інтересам дітей, тому суд приходить до висновку про доцільність участі відповідача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом у спілкуванні з дітьми, визначений у висновку органу опіки та оскільки підстав від його відхилення судом не вбачається, за наведених вище підстав, а відтак зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню. При цьому позов у частині перебування дітей разом із батьком у перші та треті вихідні дні кожного місяця без присутності матері задоволенню не підлягає.

Що стосується порядку виконання рішення суду у період воєнного стану в Україні, суд бере до уваги постанову колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.03.2025 року роз`яснив, що тимчасовий виїзд за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною. Разом із цим апеляційний суд обґрунтовано відстрочив виконання рішення щодо зустрічей батька з дитиною в Україні до завершення воєнного стану, запропонувавши натомість щоденне спілкування через відеозв`язок, що з огляду на обставини, які склалися в країні, відповідає найкращим інтересам дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини. Верховний Суд зауважив, що військова агресія росії проти України, воєнний стан та пов`язані з ним обмеження об`єктивно впливають на обсяг і способи спілкування не лише позивача з дочкою, а й багатьох інших батьків з їхніми дітьми, які також вимушено, внаслідок війни, опинилися за межами України. У цій ситуації обов`язок обох батьків полягає в тому, щоб підтримати дитину, мінімізувати психологічний тиск на неї, пов`язаний із сімейними конфліктами, налагодити комунікацію та співпрацювати в інтересах дитини.

Тому суд вважає за необхідне відстрочити виконання рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 14, 15, 18, 19, 150, 155,157, 159, 164, 165 СК України, керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 81, 89, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Біляївської міської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способів участі батька у вихованні дітей задовольнити частково.

Зобов`язати матір ОСОБА_1 не чинити перешкоди батьку ОСОБА_4 у спілкуванні з сином - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочкою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_4 у вихованні дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : шляхом перебування сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком у перші та треті вихідні дні кожного місяця у присутності матері, за умови, що це не порушуватиме розпорядку дня сина та дочки та процесу здобуття ними освіти, та за наявності бажання дітей.

Зобов`язати матір ОСОБА_1 у період воєнного стану в Україні та у період перебування ОСОБА_4 за кордоном організувати спілкування дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_4 , засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет у режимі відеозв`язку, з урахуванням думки дитини та її розпорядку дня.

Порядок виконання рішення суду - способу участі батька ОСОБА_4 у вихованні дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: шляхом перебування сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком у перші та треті вихідні дні кожного місяця у присутності матері, за умови, що це не порушуватиме розпорядку дня сина та дочки та процесу здобуття ними освіти, та за наявності бажання дітей - відстрочити на час перебування батька за кордоном у період воєнного стану в Україні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.В. Шаньшина