№ 207/2518/25
№ 2/207/1316/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Кам`янське .

Південний районний суд міста Кам`янського у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/2518/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В

У травні 2025 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 7200 гривень 00 копійок , оскільки 29 листопада 2019 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 95145 про надання фінансового кредиту , який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача . Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000 гривень 00 копійок , строком на 21 день , зі стандартною процентною ставкою - 2% у день або 730% річних . На підтвердження виконання товариством п. 2.4 Кредитного договору , надано інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» від 24 лютого 2025 року , згідно якої 29 листопада 2019 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти у сумі 2000 гривень 00 копійок за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 . 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021 , згідно якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників . ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . Відповідач отримав кошти , але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконав .

Представник позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» у судове засідання не явився , письмово просив розглядати справу без його участі , заявлений позов підтримав повністю . Просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у сумі 10500 гривень 00 копійок , оскільки такі витрати позивачем були понесені . У відповіді на відзив на позовну заяву зазначив , що відповідачем було здійснено певну сукупність дій , спрямовану на отримання кредиту , тобто відповідач самостійно визначив для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору , після чого проявив намір вступити з кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених правилами . Згідно умов укладеного договору , його підписання здійснювалося електронним підписом позичальника , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора , який було надісланий на номер мобільного телефону , вказаний позичальником при укладанні кредитного договору . Згідно умов кредитного договору , кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору . Ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента , яким видано картку . Доступ до виписок по картці , на яку перераховано кредитні кошти , має банк-емітент та відповідач . Ні первісний кредитор , ні ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» не мало доступу до даної інформації , оскільки вона є банківською таємницею . Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того , що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок , вказаний у договорі , або доказів того , що вказані карткові рахунки йому не належать .

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не явився , письмово просив розглядати справу без його участі , позовні вимоги не визнав у повному обсязі. У відзиві на позовну заяву зазначив , що в обґрунтування позовних вимог позивачем надана довідка про ідентифікацію , у якій зазначено , що акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалося в інформаційно-телекомунікаційній системі , дата відправки ідентифікатора - 29 листопада 2019 року , на номер мобільного телефону НОМЕР_2 . Згідно копії інформаційної довідки № 1716/02 від 25 лютого 2025 року ТОВ «Платежі Онлайн» повідомило , що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція у сумі 2000 гривень на номер платіжної картки № НОМЕР_1 , емітентом якої є RAIFFEISEN BANK AVAL , номер транзакції 27501-56033-48988 , номер замовлення A145411B83011CLY95145T511506 , дата проведення 29 листопада 2019 року . Номер мобільного телефону НОМЕР_2 йому не належить , у нього інший номер телефону . Клієнтом RAIFFEISEN BANK є лише з 17 квітня 2024 року , саме з цього часу банком відкрито картковий рахунок фізичної особи . Як вбачається з умов договору про надання фінансового кредиту № 95145 від 29 листопада 2019 року , кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки , вказаної клієнтом . Кредитний договір не укладав , ніяких коштів не отримував , рахунків , які б йому належали у АТ «Райффайзен Банк» до 17 квітня 2024 року не мав . Також , листом № 97-14-5/1676 від 4 червня 2025 року Raiffeisеn Bank повідомив йому , що Банком не вдалось встановити наявність зарахування коштів банку на його ім`я за 29 листопада 2019 рік у розмірі 2000 гривень 00 копійок . Додатково зазначено , що картковий рахунок в Банку було відкрито 29 вересня 2021 року . Наявність інших рахунків на його ім`я в Банку до 2021 року не встановлено . Таким чином , 29 листопада 2019 року він не міг отримувати будь які кошти , оскільки на мав відкритих рахунків у Raiffeisеn Bank . ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин , що 29 листопада 2019 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 95145 про надання фінансового кредиту . Матеріали справи не містять доказів його письмової згоди , в якій мають міститися зразки відповідного аналога його та ТОВ «Займер» власноручних підписів , на використання факсимільного відтворення підпису . Кредитний договір № 95145 від 29 листопада 2019 року не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме ним , тобто ОСОБА_1 , оскільки саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних його даних не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства , що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів , які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи , тобто його . Заперечує підписання договору і отримання кредитних коштів , оскільки суду не надано достатніх і допустимих доказів того , що саме він погодив всі істотні умови вказаного кредитного договору . Ні в змісті кредитного договору , ні в будь-яких інших документах оформлених при наданні кредитних коштів , всупереч викладених вище вимог Закону , реквізити повного карткового рахунку не зазначено . Посилання повивача на заповнення позичальником , тобто ним форми на сайті товариства і зазначенням власної банківської картки є бездоказовими та нічим не підтвердженими . Просив у задоволені позовних вимог відмовити повністю .

Суд , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 29 листопада 2019 року ТОВ «Займер» уклало кредитний договір № 95145 про надання фінансового кредиту , який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону . Згідно кредитного договору надано кредит у розмірі 2000 гривень 00 копійок , строком на 21 день , зі стандартною процентною ставкою - 2% у день або 730% річних ( а.с. 30 - 31 ) . На підтвердження виконання товариством п. 2.4 Кредитного договору , надано інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» від 24 лютого 2025 року , згідно якої 29 листопада 2019 року на картковий рахунок було перераховано кредитні кошти у сумі 2000 гривень 00 копійок за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 ( а.с. 28 ) . 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021 , згідно якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників ( а.с. 19 - 22 ) . ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги ( а.с. 14 ) .

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод , ратифікованої Україною , Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року , яка згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України , кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом .

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках .

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання . Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України , частина перша статті 16 ЦК України) .

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України 2003 року правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі . Сторони мають право обирати форму правочину , якщо інше не встановлено законом .

Згідно ст. 207 ЦК України 2003 року правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних) , у листах , телеграмах , якими обмінялися сторони . Правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного , електронного або іншого технічного засобу зв`язку .

Правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо він підписаний його стороною (сторонами) .

Згідно ст. 6 ЦК України 2003 року сторони є вільними в укладенні договору , виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України 2003 року) .

Згідно ст. 626 , 628 ЦК України 2003 року договором є домовленість двох або більше сторін , спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків . Зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними , та умови , які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства .

Частиною першою статті 638 ЦК України 2003 року встановлено , що істотними умовами договору є умови про предмет договору , умови , що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду , а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди .

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі , він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми , навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України 2003 року) .

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України 2003 року передбачає , що договір , укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін , вважається укладеним в письмовій формі .

Відповідно до висновків , викладених у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 , від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19 , будь-який вид договору , який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму . Договір , укладений в електронній формі , є таким , що укладений у письмовому вигляді (ст. 205 , 207 ЦК України 2003 року) .

Статтею 530 ЦК України 2003 року передбачено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) .

Згідно ст. 536 ЦК України 2003 року за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти . Розмір процентів може встановлюватися договором .

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України 2003 року порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) .

Згідно ст. 1050 ЦК України 2003 року якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики , він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу .

Згідно ст. 625 ЦК України 2003 року боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання . Боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом .

Згідно ст. 512 , 514 ЦК України 2003 року кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) . До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах , що існували на момент переходу цих прав , якщо інше не встановлено договором або законом .

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору . Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором .

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника , якщо інше не передбачено законом або договором .

Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України 2003 року боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні .

Боржник , який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі , чи який вважає , що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту , не позбавляється обов`язку погашення заборгованості , а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним . Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено .

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України 2003 року за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) , а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) .

Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України 2003 року предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги , строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги , яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) .

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено , що кожна сторона повинна довести обставини , які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом.

У ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства , однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості .

Згідно ст. 11 ЦК України 2003 року цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб , що передбачені актами цивільного законодавства , а також із дій осіб , що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки . Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків , зокрема , є : договори та інші правочини .

Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «Займер» вбачається , що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 95145 від 29 листопада 2019 року ідентифікований ТОВ «Займер» . Одноразовий ідентифікатор KL6202 , дата відправки ідентифікатора позичальнику 29 листопада 2019 року , номер телефону/електронна пошта , на яку було відправлено ідентифікатор 83 ( а.с. 15 ) .

Згідно інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 1716/02 від 24 лютого 2025 року вбачається , що ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє : що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція . Сайт Торговця : CLY.COM.UA . Тип транзакції : видача . Дані транзакції : номер транзакції 27501-56033-48988 , номер замовлення A145411B83011CLY95145T511506 , сума 2000 гривень 00 копійок , дата проведення 29 листопада 2019 року , номер платіжної картки НОМЕР_1 , емітент платіжної картки RAIFFEISEN BANK ( а.с. 28 ) .

Згідно виписки ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» з особового рахунку за кредитним договором № 95145 , заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором № 95145 від 29 листопада 2019 року станом на 13 січня 2025 року складає 7200 гривень 00 копійок , з яких : прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 2000 гривень 00 копійок , прострочена заборгованість за процентами у розмірі 5200 гривень 00 копійок ( а.с. 13 ) .

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом . Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи . Суд не може збирати докази , що стосуються предмета спору , з власної ініціативи , крім витребування доказів судом у випадку , коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів , а також інших випадків , передбачених цим Кодексом .

Згідно листа № 97-14-5/1676 АТ «Райффайзен Банк» від 4 червня 2025 року вбачається , що за наданими у зверненні ОСОБА_1 не вдалося встановити наявність зарахування коштів в Банку на ім`я ОСОБА_1 за 29 листопада 2019 року у розмірі 2000 гривень 00 копійок . Додатково зазначено , що картковий рахунок в Банку ОСОБА_1 було відкрито 29 вересня 2021 року . Наявність інших рахунків на ім`я ОСОБА_1 в Банку до 2021 року не встановлено .

Доказами , які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи , оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» .

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» , первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити , якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України : назву документа (форми) ; дату складання ; назву підприємства , від імені якого складено документ ; зміст та обсяг господарської операції , одиницю виміру господарської операції ; посади осіб , відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення ; особистий підпис або інші дані , що дають змогу ідентифікувати особу , яка брала участь у здійсненні господарської операції .

Таким чином , з наведених норм законодавства вбачається , що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .

Аналогічні за змістом висновки , викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц , провадження № 61-4685св19 .

Згідно пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку , бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України , затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року №75 , виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту .

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку , що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором .

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц .

При цьому , у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні , останній повинен передати новому кредиторові документи , які засвідчують права , що передаються , та інформацію , яка є важливою для їх здійснення , в тому числі і первинні документи , що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником , тобто факт надання коштів у кредит .

Як вбачається з матеріалів справи , позивачем ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не було надано жодного первинного документу , який би засвідчив , що банком були перераховані грошові кошти відповідачу у розмірах , що передбачений кредитним договором , а відповідач ці кошти отримав . На підтвердження виконання товариством умов кредитного договору позивачем надано копію інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 24 лютого 2025 року , згідно якої 29 листопада 2019 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти у сумі 2000 гривень 00 копійок за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , однак ці докази спростовуються наявними доказами у справі , а зокрема листом № 97-14-5/1676 від 4 червня 2025 року з АТ «Райффайзен Банк» з якого вбачається , що Банком не вдалось встановити наявність зарахування коштів Банку на ім`я ОСОБА_1 за 29 листопада 2019 рік у розмірі 2000 гривень 00 копійок , картковий рахунок в Банку було відкрито 29 вересня 2021 року . Наявність інших рахунків на ім`я ОСОБА_1 в Банку до 2021 року не встановлено . Таким чином , 29 листопада 2019 року відповідач ОСОБА_1 не міг отримувати будь-які кошти , оскільки на мав відкритих рахунків у Raiffeisеn Bank .

Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості до Договором № 95145 від 29 листопада 2019 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту містить інформацію про те , що розмір заборгованості за кредитним договором за період з 29 листопада 2019 року по 17 червня 2020 року становить 7200 гривень 00 копійок ( а.с. 74 - 79 ) .

Тобто , вказаний розрахунок заборгованості містить лише суму заборгованості за період з 29 листопада 2019 року по 17 червня 2020 року та не містить відомостей , які б дозволили суду перевірити , чи передавалися в дійсності кошти позичальнику у кредит , та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування , суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань) .

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими , речовими і електронними доказами ; 2) висновками експертів ; 3) показаннями свідків .

Згідно ч. 1 , 2 , 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини , що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень .

Згідно ч. 1 , 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази , які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи , які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин , що мають значення для справи , суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання .

Згідно довідки № 116 АТ «Райффайзен Банк» від 23 травня 2025 року вбачається , що клієнту ОСОБА_1 17 квітня 2024 року у АТ «Райффайзен Банк» відкрито картковий рахунок фізичної особи . Номера рахунку IBAN НОМЕР_3 , номер картки НОМЕР_4 ( а.с. 46 ) .

Згідно інформації № 81-15-9/7799-БТ АТ «Райффайзен Банк» від 20 червня 2025 року вбачається , що на виконання ухвали Південного районного суду міста Кам`янського від 9 червня 2025 року про надання інформації , АТ «Райффайзен Банк» повідомляє , що станом на 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 відсутні відкриті рахунки . 17 квітня 2024 року на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 здійснювалося відкритті рахунка НОМЕР_3 . Для надання інформації про власника платіжної картки № НОМЕР_1 необхідно вказати повний номер картки , оскільки немає технічної можливості встановити за наданими даними ( а.с. 65 ) .

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному , повному , об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів . Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили . Суд оцінює належність , допустимість , достовірність кожного доказу окремо , а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому , так і кожному доказу (групі однотипних доказів) , який міститься у справі , мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України) .

Верховний Суд України , в ході касаційного перегляду судових рішень , неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав , що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи . Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони .

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину , про яку сторона стверджує .

Така обставина підлягає доказуванню таким чином , аби задовольнити , як правило , стандарт переваги більш вагомих доказів , тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним , ніж протилежний .

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17 , від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 , від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18 , від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 .

Таким чином , суд дійшов висновку , що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують , що кредитором були перераховані грошові кошти відповідачу у розмірі , що передбачений кредитним договором , а відповідач ці кошти отримав .

У позовній заяві представник ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв .

Будучи обізнаним про те , що відповідач заперечує проти позову та не визнає позовні вимоги у повному обсязі , позивач не надав доказів на підтвердження позовних вимог , тобто , скористався своїми правами , передбаченим ЦПК України , на власний розсуд .

Отже , позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами , а тому несе ризик настання наслідків , пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій .

Враховуючи викладене , аналізуючи зібрані по справі докази відповідно до наведених правових норм , суд дійшов до висновку , що позивачем не доведено належними та допустимими доказами , що відповідач дійсно отримав у ТОВ «Займер» кредитні кошти , а також наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором № 95145 від 29 листопада 2019 року у розмірі 7200 гривень 00 копійок , з яких : прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 2000 гривень 00 копійок , прострочена заборгованість за процентами у розмірі 5200 гривень 00 копійок , у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають .

При розподілі судових витрат суд враховує , що у задоволенні позову відмовлено , тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .

Керуючись ст. 525 , 526 , 530 , 628 , 638 , 1046 - 1050 , 1054 ЦК України 2003 року , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» , місцезнаходження : м. Київ , вулиця Кирилівська , 82 , офіс 7 , ідентифікаційний код юридичної особи : 42228158 , до ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_5 , про стягнення заборгованості відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба