УХВАЛА

08 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 332/1308/24

провадження № 61-10459 ск 25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Корсіком Ярославом Ігоровичем, на постанову Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. У березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому, з урахуванням відмови від частини позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду, завдану автомобілю внаслідок ДТП, в розмірі 154 540,15 грн, витрати на автотоварознавчі дослідження - 6 000,00 грн, витрати на евакуацію - 2 900,00 грн та судові витрати.

2. Заводський районний суд м. Запоріжжя заочним рішенням від 12 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 154 540,15 грн в якості відшкодування завданої майнової шкоди; 6 000,00 грн - витрати на автотоварознавчі дослідження; 2 900,00 грн - витрати на евакуацію. Вирішив питання розподілу судових витрат.

3. У серпні 2024 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року, у якій просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення суду від 12 червня 2024 року та призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

4. Ухвалою від 27 вересня 2024 року Заводський районний суд м. Запоріжжя поновив ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву ОСОБА_1 , подану від його імені адвокатом Корсіком Я. І., про перегляд заочного рішення задовольнив. Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Рогальський В. М., до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди скасував. Призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

5. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2025 року у прийнятті заяви адвоката Рогальського В. М., який діє від імені позивача ОСОБА_2 , про збільшення розміру позовних вимог відмовлено та повернуто її позивачеві.

6. Рішенням від 16 квітня 2025 року Заводський районний суд м. Запоріжжя позовні вимоги ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Рогальський В. М., до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 900,00 грн витрат на евакуацію та 28,55 грн cудового збору. У іншій частині позовних вимог відмовив.

7. Запорізький апеляційний суд постановою від 08 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2025 року скасував. Ухвалив нову постанову якою позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 154 003,97 грн в якості відшкодування завданої майнової шкоди; 6 000,00 грн - витрати на автотоварознавчі дослідження; 2 900,00 грн - витрати на евакуацію, 10 000,00 грн - в якості відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 172 903,97 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання розподілу судових витрат.

8. У серпні 2025 року до Верховного Суду за допомогою засобів поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана його представником - адвокатом Корсіком Я. І., на постанову Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2025 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення залишити в силі рішення суду першої інстанції.

9. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 серпня 2025 року справу призначено судді-доповідачу Пророку В. В., судді, які входить до складу колегії: Литвиненко І. В., Петров Є. В.

10. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 вересня 2025 року справу призначено судді-доповідачу Пророку В. В., судді, які входить до складу колегії: Калараш А. А., Петров Є. В.

11. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

12. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

13. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

14. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

15. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

16. Ціна позову в цій справі становить 163 440,15 грн, що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн). Тобто судові рішення у справі № 332/1308/24 не підлягають касаційному перегляду в силу вимог закону.

17. Водночас касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

18. Верховний Суд зауважує, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

19. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

20. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

21. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

22. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

23. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України є джерелом права, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

24. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

25. Вказане також узгоджується з висновками, викладеними в рішенні Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі № 3 ?88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), яким, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Так, у вказаному рішенні серед іншого, зазначено, що внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики. Конституційний Суд України вважає, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження у малозначних справах (пункти 7.8-7.10).

26. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

27. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

28. Враховуючи наведене, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

29. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

30. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником - адвокатом Корсіком Ярославом Ігоровичем, на постанову Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2025 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ А. А. Калараш

/підпис/ Є. В. Петров