19.08.2025 Справа № 363/1191/25
Номер справи 363/1191/25
Номер провадження 2/756/3603/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 серпня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.

за участі секретаря - Погорелової В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 84 225,36 грн та судові витрати.

У обгрунтування позовних вимог представник зазначає, що 26.08.2024 близько 19.00 год ОСОБА_2 керуючи автомобілем «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на перехрестя вул. Дніпроводській та проспекту Литовського в Оболонському районі м.Києва, не надав перевагу в русі автомобілю «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, що спричинило зіткнення транспортних засобів. В результаті зіткнення належний позивачу автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10.10.2024 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна».

Представник позивача зазначає, що згідно ремонтної калькулації страхової компанії № 217917 від 15.09.2024 загальна сума вартості ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 становить 150066,92 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 64 441,56 грн. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 3 200,00 грн.

З цих підстав просить стягнути з відповідача на користь позивача різницю між розміром фактичної шкоди та розміром страхового відшкодування, що складає 84225,36 грн (в тому числі 1800,00 грн вартість перевезення автомобіля евакуатором).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.03.2025 справу передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2

07.04.2025 справа надійшла на адресу Оболонського районного суду м. Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.04.2025 відкрито провадження по справі та визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

23.05.2025 представник відповідача - адвокат Колокольніков В.А. надіслав до суду клопотання про зупинення провадження, посилаючись на те, що його довіритель перебуває на військовій службі, у зв`язку з введенням на території України воєнного стану.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Надав докази на підтвердження понесених позивачем витрат на послуги правничої допомоги.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.08.2024 близько 19.00 год. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Литовській та вул. Дніпровська, при виїзді на перехрестя, не надав перевагу в русі автомобілю «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу отримав механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10.10.2024 (справа № 756/11033/24) визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови, у судовому засіданні ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушенні.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10.10.2024, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_1 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» (Поліс № -218473828 від 18.12.2023).

Згідно ремонтної калькуляції № 217919 від 15.09.2024 загальна сума вартості ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_2 становить 150 066,92 грн. З урахування коефіцієнту зносу, розмір страхового відшкодування зменшений до 67641,56 грн.

Згідно страхованого акту № 217917/1/2024 від 25.10.2024 розмір страхового відшкодування складає 64441,56 грн.

З листа ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» № 217917/1 вбачається, що страховою компанією прийнято рішення про виплату страхування у розмірі 64441,56 грн. Розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 3200,00 грн.

25.10.2024 на рахунок позивача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» перерахувала страхове відшкодування у розмірі 64441,56 грн, що підтверджується випискою по банківському рахунку ОСОБА_1 , відкритого у АТ КБ «Приватбанк».

За послуги перевезення пошкодженого автомобіля евакуатором позивачем було понесено витрати у розмірі 1800,00 грн, що підтверджується фіскальним чеком від 06.09.2024.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право особи на захист свого права в судовому порядку передбачено ст.4 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 8 ч. 2 вказаної статті одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тлумачення ст. ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію збитків є заподіяння їх іншій особі.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (у даному випадку таким джерелом є діяльність, пов?язана з використанням транспортних засобів) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 цієї ж статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Судом встановлено, що розмір матеріальних збитків, завданий позивачу з вини відповідача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 26.08.2024 становить 150066,92 грн (загальна вартість ремонту автомобіля) та 1800,00 грн (послуги евакуатора), що разом становить 151 866,92 грн.

З урахування наведеного невідшкодована частина матеріальної шкоди з урахуванням суми страхового відшкодування та суми сплаченої франшизи становить 84225,36 грн (151866,92 - 64441,56-3200,00).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов?язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

З огляду на викладене з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 84225,36 грн.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав Договір про надання правничої допомоги від 17.02.2025, Додаткову угоду № 1 до Договору б/н про надання правничої допомоги від 17.02.2025, платіжні інструкції на суму 13200,00 грн, Акт виконаних робіт по наданню правничої допомоги від 19.08.2025, з якого вбачається, що вартість наданих адвокатом послуг становить 13200,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» установлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначені розміру компенсації сторонам витрат на правничу допомогу, суд враховує категорію справи, обсяг фактичних витрат, понесених стороною, їх необхідність та доцільність, враховуючи загальну тривалість розгляду справи в суді, кількість часу витраченого адвокатом на участь у судових засіданнях, керуючись принципом законності, справедливості та співмірності, отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13200,00 грн.

Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13200,00 грн.

На підставі вищевикладеного та ст. 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст. 4-5, 12-13, 133, 137, 141, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 84255 (вісімдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят п`ять) гривень 36 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13200 (тринадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.В. Белоконна