УХВАЛА

04 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 502/991/20

провадження № 61-9444 ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління № 6» на постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року та касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління № 6» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління № 6» (далі - ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 6»), у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату за понаднормову працю за три останні місяці до дня звільнення в розмірі 6 242,00 грн, а також з 01 квітня 2017 року по 19 березня 2020 року в розмірі 79 897,00 грн, заробітну плату за виконання додаткової роботи опалювача адміністративної будівлі за період 2019-2020 роки в розмірі 4 000,00 грн, середній заробіток за час затримки повного розрахунку заробітної плати з дня звільнення в розмірі 259 646,00 грн, вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку в розмірі 14 514,00 грн та моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 6» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку, що становить 15 110,13 грн, середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 302 135,44 грн, яка визначена з нарахованої заробітної плати без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 6» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в сумі 5 036,71 грн. Стягнуто з ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 6» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року рішення Кілійського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року змінено, зменшено розмір стягнутого з ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 6» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 302 135,44 грн до 200 000,00 грн. В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишено без змін.

22 липня 2025 року від імені ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 6» - адвокат Соколовська А. В. подала до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, у якій просила її скасувати в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у розмірі 200 000,00 грн та ухвалити нове, яким зменшити розмір стягнення з 200 000,00 грн до 41 611,15 грн.

23 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року, у якій просив їх скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а в іншій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Вивчивши касаційні скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вони подані на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2025 року (на час подання касаційної скарги) - 3 028,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Положеннями частини першої статті 274 ЦПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Предметом спору у цій справі є вимоги про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні, моральної шкоди. Ціна майнових позовних вимог у цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250=757 000).

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не містить мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у таких справах підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 6» посилається на те, що ця справа має для нього виняткове значення, оскільки стягнутий оскаржуваною постановою середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 200 000,00 грн ставить підприємницьку діяльність ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 6» та його директора ОСОБА_2 , який перебуває у складі Збройних Сил України, у стан невизначеності та ризиковості банкрутства.

Втім, аналіз судових рішень у справі та наведені ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 6» у скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для заявника, що підпадає під вимоги підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відтак, сама по собі незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки доказів Верховним Судом.

Однак встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 6» та ОСОБА_1 реалізували своє право на апеляційний перегляд цієї справи.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають Конституції України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Будівельно-монтажне управління № 6» та ОСОБА_1 подали касаційні скарги на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження вирішенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління № 6» на постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року таза касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління № 6» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні, моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара