ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.

Суддів: Бутенко С.Б., Пікуль В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 березня 2025 року, ухваленого у складі головуючого судді Мельник Н.П., повний текст якого виготовлено дати не вказано., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Просила суд стягнути з останнього аліменти на користь сина у зв`язку із продовженням ним навчання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.

Зазначала, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення до суду із позовом є студентом денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського», термін навчання з 01.09.2024 до 30.06.2027. Син не працює, перебуває на утриманні матері, відповідач добровільно матеріальну допомогу на його утримання не надає, є працездатним, стан здоров`я дозволяє сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, у зв`язку із чим просила ухвалити рішення про задоволення позову.

03.02.2025 року позивач надала уточнену позовну заяву в якій просила стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчання, а саме по 30 червня 2027 р.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 березня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно , починаючи з 05.12.2024 і до закінчення ОСОБА_3 навчання 30.06.2027, але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьої років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн. судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач працює, отримує заробітну плату, доказів щодо інших аліментних зобов`язань суду не надано. Судом не встановлені обставини, передбачені законодавством щодо звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру стягуваних з нього аліментів, та стягнути на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі три тисячі гривень щомісячно починаючи з 05.12.2024 і до закінчення ОСОБА_3 навчання 30.06.2027, але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Якщо апеляційний суд дійде необхідності стягувати аліменти саме у частці від заробітку, то змінити рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31.03.2025 у справі №524/15273/24 в частині розміру стягуваних аліментів, та стягнути на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05.12.2024 і до закінчення ОСОБА_3 навчання 30.06.2027, але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Позиція інших учасників справи

02.06.2025 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому ОСОБА_2 просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки вважає, що доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що стверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_1 яке видане 16.11.2006 виконавчим комітетом Привільської сільської ради Слов`янського району Донецької області.

Відповідно до довідки, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Фаховий коледж Кременчуцького національного університету ім.. Михайла Остроградського» від 12.03.2025 за № 80-69/133 ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2024 до 30.06.2027.

Позивач стверджувала, що у зв`язку із навчанням на денній формі навчання, син не має змоги працевлаштуватися та потребує матеріальної допомоги батьків. Життям, здоров`ям та поведінкою сина відповідач не цікавився, не виявляє бажання спілкуватися із ним, приймати участь у його вихованні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, з обов`язковим урахуванням її потреби в отриманні матеріальної допомоги та наявності у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 182 СК Українип при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Положеннями частини 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не надав достатніх доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти саме у розмірі 1/4 частини від свого заробітку (доходу) щомісячно.

Також ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів погіршення його матеріального становища. Навпаки він має роботу, за яку отримує стабільний дохід, працюючи в установі, що фінансується за рахунок державного бюджету.

Твердження апелянта стосовного того, що належним аргументом для зменшення розміру аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 з визначеної судом 1/4 до 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), з урахуванням рівних прав дітей на утримання від батьків, є наявність в останнього ще однієї дитини від іншого шлюбу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки наявність лише цього факту не може бути достатньою підставою для прийняття судом рішення про зменшення розміру аліментів без врахування в сукупності інших підстав, зокрема неможливості власного утримання себе дитиною платника аліментів у зв`язку з навчанням на денній формі навчання.

Ураховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, всебічно забезпечуючи її розвиток, факт перебування дитини на утриманні однієї матері суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_1 на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на його утримання у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно , починаючи з 05.12.2024 і до закінчення ОСОБА_3 навчання 30.06.2027, але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьої років.

Також колегія суддів дійшла до висновку, що розмір аліментів, присуджений місцевим судом, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що апелянт має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є достатньою підставою та не буде спрямовано на належне забезпечення сина ОСОБА_3 .

Зазначена позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19 (провадження №61-9460 св 20).

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді С.Б. Бутенко

В.П. Пікуль