ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м.Суми

Справа №583/3529/24

Номер провадження 22-ц/816/908/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2024 року у складі судді Ярошенко Т.О., ухвалене у м.Охтирка, повне рішення виготовлене 24 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в :

12 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю чоловіка під час виконання обов`язків військової служби.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1999 року вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі, що належить на праві власності її сину ОСОБА_3 . Вказує, що вона з ОСОБА_2 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно планували покупки та спільно витрачали кошти, придбавали майно в інтересах сім`ї, піклувалися одне про одного, між ними були наявні взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. У зв`язку із збройною агресією РФ проти України ОСОБА_2 був мобілізований на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_5 . Протягом усього часу служби у лавах ЗСУ ОСОБА_2 опікувався нею, залишив їй банківську картку, на яку зараховувалося грошове забезпечення військовослужбовця. Вона розпоряджалася цими коштами в інтересах сім`ї. 25 червня 2024 року ОСОБА_2 , гранатометник механізованого відділення механізованого взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , загинув під час виконання службових обов`язків поблизу населеного пункту Архангельське Покровського району Донецької області. Оскільки вона та ОСОБА_2 проживали без реєстрації шлюбу, вона не може отримати одноразову грошову допомогу, яка виплачується у разі загибелі військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати, що вона та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 в районі населеного пункту Архангельське Покровського району Донецької області, проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 1999 року по день смерті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про цивільний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 під час виконання обов`язків військової служби.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 поблизу н.п. Архангельське Покровського району Донецької області.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позову та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку відповідача свідчить про недоведеність факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.

Учасники справи правом на подання відзиву не скористалися.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується, а тому, відповідно до положень ч.1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Собини П.М., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 09.07.2024 р., в с. Архангельське Покровського району Донецької області (а.с. 60 зворот).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 02.07.2024 р. №2917м/1777дон та довідки про причину смерті від 02.07.2024 р. причина смерті ОСОБА_2 вибухова травма внаслідок військових дій (а.с. 11, 12).

01.04.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_9 було сповіщено ОСОБА_4 про те, що його брат, молодший сержант ОСОБА_2 , гранатометник механізованого відділення механізованого взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 під час виконання службових обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_6 загинув поблизу н.п. Архангельське Покровського району Донецької області (а.с. 14).

З довідки №6, виданої 05.07.2024 року квартальним комітетом «Благоустрій», вбачається, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , який зареєстрований по АДРЕСА_3 , фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет з 1999 року (а.с. 10).

Відповідно до виробничої характеристики від 04.09.2024 р. ОСОБА_2 розпочав свою трудову діяльність в ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» Хухрянське відділення з 02.01.2018 р. електрогазозварником, мав позитивну характеристику. ОСОБА_2 був зареєстрований по місцю проживання у АДРЕСА_3 , а фактично проживав по АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 . Працівники підприємства ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» неодноразово забирали на роботу його з адреси: АДРЕСА_1 і привозили після роботи додому на цю адресу (а.с. 61).

Також позивачкою надано ряд фотознімків, які підтверджують факт спільного проведення дозвілля, відпочинку і охоплюють тривалий період життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 68-76).

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 підтвердила, що приблизно з 1999 року позивачка та ОСОБА_2 стали проживати однією сім`єю в будинку по АДРЕСА_4 , де разом робили ремонт, здійснили перебудову будинку. Вони мали спільний бюджет, все робили разом.

Свідок ОСОБА_6 , який доводиться сином позивачці, суду підтвердив, що його мати, ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 в будинку по АДРЕСА_4 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. В травні 2024 року ОСОБА_2 мобілізували. Останній залишив свою банківську картку ОСОБА_1 , щоб вона за зароблені ним гроші відремонтувала дах на будинку.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_2 доводився йому рідним братом. ОСОБА_1 є цивільною дружиною його покійного брата ОСОБА_2 . Останні багато років спільно проживали за адресою: АДРЕСА_4 . Разом перебудували будинок, кладку робили, цеглою обкладали. Свою квартиру по АДРЕСА_5 ОСОБА_2 здавав в оренду, а жив з позивачкою однією сім`єю в її будинку.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона проживає з 1999 року по АДРЕСА_6 , по сусідству з позивачкою. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1999 року по 2024 рік проживали як сім`я по АДРЕСА_4 , а до цього часу ОСОБА_2 проживав по АДРЕСА_5 . Останні жили однією сім`єю, ОСОБА_2 всі гроші віддавав позивачці. ОСОБА_2 в будинку по АДРЕСА_4 провів воду, стіни обклав цеглою, переробив дах.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведена наявність правових підстав для встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов такого висновку повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, вірно визначився з юридичною природою спірних правовідносин та застосував до них відповідні норми права.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

На підставі сукупності наданих позивачем доказів, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1999 року спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні витрати, ремонтували житло, разом проводили дозвілля, відпочивали. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що між ними існували довготривалі відносини притаманні подружжю.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані позивачем докази свідчать лише про спільне проведення дозвілля є безпідставними. Адже, показаннями свідків, довідкою квартального комітету «Благоустрій», характеристикою ОСОБА_2 з місця роботи, фотознімками підтверджено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю, ведення ними спільного побуту, ремонт житла.

Посилання заявника апеляційної скарги на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки обставини, встановлені у цих справах не є аналогічними обставинам справи, що переглядається.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що суд не надав оцінку всім його аргументам і доказам, які викладені в його відзиві на позов, є безпідставними, оскільки, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, стосуються переоцінки письмових доказів і обставин справи, не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 05 вересня 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина