Справа № 303/6620/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Курах Л.В., розглянувши заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із вищевказаним позовом.

Разом з позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову, шляхом заборони відчуження та накладення арешту на автомобіль Марка SKODA модель FABIA Рік випуску 2006 дата державної реєстрації 01.02.2006, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Вимоги заяви про забезпечення позову обґрунтовано тим, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення нарахованих згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження вказаного майна, що фактично нівелює судовий захист позивача, за яким він звернувся. Забезпечивши позов, шляхом накладення арешту, суд забезпечить баланс інтересів позивача та відповідачів, оскільки гарантуватиме позивачу реальне виконання рішення, а власники майна протягом розгляду справи не матимуть обмежень щодо користування та володіння майном.

Зваживши доводи заяви про забезпечення позову, дослідивши письмові матеріали, якими її обґрунтовано, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно ст. 153 ч. 1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 149 ч. 2 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19).

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову, враховуючи предмет спору, судом встановлено, що заяву не обґрунтовано належними та достатніми матеріалами. Зокрема, заява не містить достатнього обґрунтування та доказів, які свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду. До заяви про забезпечення позову не долучено будь-яких матеріалів, які можуть прямо чи опосередковано підтвердити викладені у заяві обставини та припущення, зокрема, що відповідач має намір відчужити транспортний засіб. Позивачем не надано суду доказів вартості рухомого майна, а тому суд не має змоги оцінити співмірність заходів забезпечення позову та позовних вимог. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення, не є достатньою підставою для задоволення заяви. Крім того, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 30.07.2025 року, ОСОБА_1 є власником автомобіля марки SKODA FABIA, рік випуску 2006, дата державної реєстрації 01.02.2007. У заяві про забезпечення позову представник заявника зазначає дату державної реєстрації автомобіля 01.02.2006 року, що не підтверджується витягом, оскільки у витягу вказана дата державної реєстрації 01.02.2007. Також в матеріалах заяви про забезпечення позову відсутні відомості про ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак транспортного засобу.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.В.Курах