ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 643/4926/25

провадження № 22-ц/818/3881/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Тичкової О.Ю.

суддів: Пилипчук Н.П., Шабельнікова С.К.

учасники справи:

позивач: Харківський обласний центр зайнятості

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справив приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківського обласного центру зайнятості на заочне рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 13.05.2025 року в складі судді Довготько Т.М., -

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року Харківський обласний центр зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 26032,25 грн та судового збору у розмірі 3028 грн.

Позов обґрунтований тим, що згідно поданої заяви від 12.01.2022 відповідачці було надано статус безробітного з відкриттям персональної картки № 00081 та відповідно до вимог закону призначено допомогу по безробіттю з 12.01.2022 по 08.10.2022 у розмірі встановленому законодавством. При цьому заявниця була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів. Реєстрацію безробітної ОСОБА_1 було припинено 09.10.2022 у зв`язку з закінченням строку виплат та поданням зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстрації відповідно. Харківським міським центром зайнятості на користь ОСОБА_1 було перераховано допомогу по безробіттю за період з 12.01.2022 по 08.10.2022 у сумі 62 123 грн. 75 коп. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, робота Харківського міського центру зайнятості, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75, була організована у дистанційному режимі. Тому, ОСОБА_1 підбір роботи, надання послуг служби зайнятості, підтвердження наміру шукати роботу та перебувати на обліку в службі зайнятості здійснювались дистанційно за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку, зокрема і телефонним зв`язком. Під час телефонного зв`язку з фахівцем служби зайнятості 04.03.2022, 10.03.2022, 01.04.2022, 29.04.2022, 27.05.2022, 21.07.2022, 20.06.2022, 19.07.2022, 17.08.2022, 24.08.2022, 20.09.2022, 10.10.2022 ОСОБА_1 дистанційно отримувала консультації із працевлаштування, пропозиції роботи та підтверджувала намір шукати роботу та перебувати на обліку у службі зайнятості, хоча з 07.05.2022 відповідач вже перебувала за кордоном. Засобами телефонного зв`язку щоразу починаючи з 29.04.2022 фахівцем центру зайнятості надавалися роз`яснення щодо перетину кордону під час перебування у статусі безробітного та пов`язані з цим наслідками. На момент перетину кордону ОСОБА_1 законодавство передбачало, що перебування безробітної за кордоном понад 30 календарних днів тягне за собою припинення реєстрації безробітного та виплати допомоги по безробіттю з 31 календарного дня від дня перетину державного кордону України. Згідно інформації, що отримана з Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 під час реєстрації в центрі зайнятості як безробітна перебувала за межами України понад 30 календарних днів. У зв`язку з чим Харківським міським центром зайнятості було проведено перевірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття, за результатом якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення щодо безробітних, які перебували за межами України під час реєстрації в центрі зайнятості від 08.12.2022 № 234/2022. Даним актом зафіксовано, що ОСОБА_1 в період перебування в статусі безробітної знаходилася за кордоном понад 30 календарних днів, а саме 129 календарних днів з 07.05.2022 по 12.09.2022, про що не повідомила фахівця Харківського міського центру зайнятості. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 незаконно отримала допомогу по безробіттю за період з 06.06.2022 по 08.10.2022 у сумі 26 032,25 грн, що підлягають поверненню на користь позивача. Добровільно повернути зазначені грошові кошти, відповідачка відмовилась.

Заочним рішенням Салтівського районного суду м. Харкова в задоволені позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що з обставин справи убачається, що відповідачка дійсно перебувала за кордоном більше 30 днів, тобто в період з 07 травня 2022 року по 12 вересня 2022 року. Разом з цим, із матеріалів справи не убачається, що відповідачка не виконувала свої обов`язки чи зловживала ними, оскільки матеріали справи не містять індивідуального плану працевлаштування безробітного, та не містять ознайомлення відповідача про обов`язок повідомляти про виїзд за межі країни на строк більше 30 днів. Також матеріали справи не містять даних про те, що відповідачку було проінформовано про вказані зміни у законодавстві, що виключає недобросовісність дій останньої. Наведені докази в матеріалах справи , призводять до висновку, що позивачем не доведено факту умисного надання недостовірної інформації, невиконання обов`язків та зловживання ними.

Не погодившись з рішенням суду Харківський обласний центр зайнятості звернувся з апеляційною скаргою, просив скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалите нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням суду є незаконним, необґрунтованим, та таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки не було досліджено в повній мірі доказів доданих до матеріалів справи. Суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не доведено факту умисного надання відповідачем недостовірної інформації, не виконання обов`язків та зловживання ними. Відповідачка власним підписом засвідчила, що вона ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання не достовірних відомостей та документів на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг. Проте зазначеного обов`язку не виконала і про своє знаходження за кордоном позивача не повідомила

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справами ОСОБА_1 , звернулась до Харківського міського центру зайнятості, чим підписала заяву про надання статусу безробітного від 12.01.2022 року. (а.с.6-7).

12.01.2021 року ОСОБА_1 , написала заяву про призначення їй виплати допомоги по безробіттю. (а.с.8).

Позивач у вигляді додатків до позовної заяви додав журнал відвідування центру зайнятості відповідачем. (а.с.9-12).

ОСОБА_1 нараховувалась допомога по безробіттю та платежі. В загальній сумі кошти були зараховані на картковий рахунок відповідача 62 123, 75 грн. (а.с.13-14).

10.10.2022 року відповідачка написала заяву про зняття з реєстрації як безробітної (а.с.16).

З 07.05.2022 року по 12.09.2022 року відповідачка перебувала за кордоном (а.с.19).

15.12.2022 року ОСОБА_1 , було направлено лист претензію про повернення коштів. В якому було зазначено наступне відповідачка мала повернути кошти у розмірі 26032,25 грн за періоди з 06.06.2022 по 08.10.2022 (а.с.25).

08.12.2022 Харківським міським центром зайнятості складено Акт №234/2022 щодо встановлення факту перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів. Згідно даних акту убачається, що на підставі даних Державної прикордонної служби України виявлені особи, які під час перебування на обліку в статусі зареєстрованого безробітного перебували за кордоном понад 30 днів, зокрема, ОСОБА_1 перебувала за кордоном з 07 травня 2022 року по 12 вересня 2022 року, що становить 129 календарні дні. 31 день з дати перетину кордону припадає на 06.06.2022 (а.с. 20-23).

13 грудня 2022 року Харківським міським центром зайнятості видано наказ №250, згідно якого прийнято рішення щодо вжиття заходів по поверненню коштів, виплачених ОСОБА_1 як допомога по безробіттю за період з 06.06.2022 по 08.10.2022 в сумі 26032,25 грн. (а.с.24).

15.12.2022 відповідачці направлено лист-претензію з вимогою протягом 15 календарних днів з дня отримання цього листа повернути безпідставно виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття у сумі 26032,25 грн. за період з 06.06.2022 по 08.10.2022 (а.с.25).

Наказом Міністерства економіки України від 24 жовтня 2022 року № 4132 «Про реорганізацію державних органів Державної служби зайнятості» прийнято рішення реорганізувати Харківський міський центр зайнятості шляхом приєднання до Харківського обласного центру зайнятості, та установлено, що Харківський обласний центр зайнятості є правонаступником усіх майнових та немайнових прав Харківського міського центру зайнятості (а.с.27-28).

Наказом Харківського обласного центру зайнятості від 15.12.2022 № 863, створено Харківську філію Харківського обласного центру зайнятості (а.с.29).

Судова колегія вважає, що суд повно та всебічно встановив характер спірних правовідносин та застосував до них належні норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 2 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування).

Відповідно до пункту 4 частини 2, частини 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані: протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про: виїзд за межі України; обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною 1 статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється за умов, що перелічені в частині 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення».

Пунктами 7, 7-1 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: невідвідування без поважних причин територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем прийняття ним рішення про таке відвідування; не підтвердження без поважних причин будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними, наміру перебування у статусі зареєстрованого безробітного протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем останнього підтвердження (відвідування) (під час дії надзвичайного або воєнного стану, карантину, у разі виникнення надзвичайної ситуації).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття врегульовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон №1533- ІІІ).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону №1533-ІІІ загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону №1533-ІІІ виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: 1) працевлаштування безробітного; 2) поновлення безробітного на роботі за рішенням суду; 3) вступу до закладу освіти на навчання з відривом від виробництва; 4) відрахування із закладу освіти; 5) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; 6) набрання законної сили вироком суду про позбавлення волі безробітного або направлення його за рішенням суду на примусове лікування; 7) призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку; 8) призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості; 9) подання письмової заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 10) подання письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості; 11) зміни місця проживання; 12) закінчення строку їх виплати; 13) зняття з обліку за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про виплату допомоги по безробіттю (крім періоду дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб); 14) відмови безробітного від двох пропозицій підходящої роботи або від двох пропозицій проходження професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості, у тому числі осіб, які вперше шукають роботу та не мають професії (спеціальності); 15) відмови від роботи за спеціальністю, професією, набутою після професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості; 16) смерті безробітного.

Судом встановлено, що 12.01. 2022 року відповідачка звернулась до позивача із заявою про надання статусу безробітного та того ж дня її було ознайомлено із правами та обов`язками зареєстрованих безробітних , що підтверджується власноручним підписом відповідачки ( а.с. 7).

21 квітня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану", який набув чинності 07 травня 2022 року.

Зазначеним законом доповнено розділ VIII "Прикінцеві положення" пунктом 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", зокрема абзацом 15 такого змісту "виплата допомоги по безробіттю припиняється з підстав, визначених статтею 31 цього Закону, а також у разі перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів".

Наданою суду довідкою Державної прикордонної служби підтверджується , що відповідачка перебувала за кордоном з 07 травня 2022 року по 19 вересня 2022 року, що становить 129 дні.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону №1533-ІІІ сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Аналіз зазначеної норми дозволяє зробити висновок, що для стягнення виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі тільки за таких умов: невиконання нею своїх обов`язки та зловживання ними.

Розглядаючи поняття розумності та добросовісності як принципів здійснення суб`єктивних цивільних прав необхідно враховувати, що розумною є поведінка особи, яка діє у межах, не заборонених їй договором або актами цивільного законодавства. Виходячи із аналізу норм, закріплених у ЦК України, поняття «добросовісність» ототожнюється із поняттям «безвинність» і навпаки, «недобросовісність» із «виною». Такий висновок випливає із того, що за діяння, якими заподіяно шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність, а оскільки обов`язковим елементом настання відповідальності, за загальним правилом, є вина, то такі діяння є винними.

Судом встановлено, що відповідачка дійсно перебувала за кордоном більше 30 днів, разом з цим, із матеріалів справи не убачається, що відповідачка не виконувала свої обов`язки чи зловживала ними.

При цьому, слід ураховувати, що розділ VIII "Прикінцеві положення" пунктом 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", зокрема абзацом 15 такого змісту "виплата допомоги по безробіттю припиняється з підстав, визначених статтею 31 цього Закону, а також у разі перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів" доповнено згідно прийнятого 21 квітня 2022 року Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану", який набув чинності 07 травня 2022 року.

Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачку було проінформовано про вказані зміни у законодавстві, що виключає недобросовісність дій останньої.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що абзац двадцять восьмий пункту 5-2 розділу XI Закону України «Про зайнятість населення», яким внесено зміни у Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а саме вказано, що реєстрація безробітного у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з підстав, визначених частиною першою статті 45 цього Закону, а також з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів, викладено в редакції Закону № 2622-IX від 21.09.2022.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, які доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

Постановив

Апеляційну скаргу Харківський обласний центр зайнятості- залишити без задоволення.

Заочне рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 13.05.2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10.09.2025

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Н.П.Пилипчук

С.К.Шабельніков