Справа № 930/1267/25
Провадження №2/149/932/25
Номер рядка звіту 40
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.09.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Робак М.В,

за участі секретаря Поліщук Л.А,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ТОВ"СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ"СВЕА ФІНАНС" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» та Відповідачем укладено договір кредиту та страхування №Z06.19740.004535696 відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 40612,00 грн. строком на 60 місяців з розміром процентної ставки - 22,0 % річних. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за яким ТОВ «СВЕА ФІНАНС» отримало від АТ «Ідея Банк» право вимоги згідно з реєстром боржників. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, в зв`язку з чим в нього виникла заборгованість в розмірі 111262,62 грн., яку позивач просить стягнути.

Ухвалою суду від 10.07.2025 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала, про час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Згідно трекінгу відправлень "УКРПОШТА" судова повістка була вручена одрежувачу 19.07.2025.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування №Z06.19740.004535696 відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 40612,00 грн. строком на 60 місяців з розміром процентної ставки - 22,00 % річних (копія на а.с. 8-19).

Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями ордерів-розпоряджень (копія на а.с. 22).

Згідно довідки-розрахуку заборгованості ОСОБА_1 за договором №Z06.19740.004535696 станом на 25.07.2023 рік заборованість складає 111262,62 грн., що підтвердується випискою по рахунку( коп.а.с30-33), з яких: 39165,34 заборгованість за основним боргом; 26674,15 грн заборгованість за відсотками та 45423,13 грн заборгованість по платі за обслуговування кредиту.

25.07.2023 між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»), укладено Договір Факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Право Вимоги за Первинними Договорами, в розмірі заборгованостей Боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників.( коп.а.с.35-38).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 25.07.2023 до Договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 (копія на а.с. 45) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набула права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №Z06.19740.004535696 в сумі 111262,62 грн.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Судовим розглядом було встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачкою не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним і підлягає до виконання його сторонами. Відповідачка під час укладення кредитного договору, ознайомилась з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника.

Таким чином, відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування».

Оскільки, кредитний договір був підписаний відповідачем без будь-яких застережень, суд приходить до висновку, що остання погодилась з його умовами та зобов`язалась виконувати їх.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надана банком виписка за рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, у повному обсязі підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено довідці-розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

Щодо вимог позивача про стягнення плати за обслуговування кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятоюстатті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно п.1.11 кредитного договору позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, яка включає в себе надання інформації по рахунках позичальника з використання телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів України, в контакт - центрі банку, шляхом направлення СМС - повідомлення щодо суми платежу за договором кредиту, опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із застосування різних каналів зв`язку тощо.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування`умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Великої Палата Верховного Суду у справі №496/3134/19 положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Таким чином, відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме прострочена плата за обслуговування кредиту в розмірі 45423,13 грн., не підлягає стягненню з відповідача.

Тому, враховуючи. що відповідачка згідно виписки по рахунку сплатила 16297,04 грн за обслуговування кредиту, тому заборгованість за основним боргом слід зменшити на вказану суму.

За таких обставин є доведеним наявність заборгованості, що виникла у відповідача у зв"язку з неналежним виконанням кредитного договору в сумі 42971,19 грн ., з яких 22868,3 грн. заборгованість за основним боргом; 26674,15 грн заборгованість за відсотками.

За договором факторингу (ст. 1077 ЦК України) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

В судовому засіданні доведено, що до позивача за договором факторингу, укладеного з первісним кредитором перейшло право вимоги за кредитним договором від 14.11.2018 року №Z06.19740.004535696 укладеного з відповідачкою, яка не виконує договірних зобов"язань, а тому з неї підлягає стягненню заборгованість в сумі 49542,45 грн з яких: 22868,3 заборгованість за основним боргом; 26674,15 грн заборгованість за відсотками

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1078,64 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610, 1054, 1056 ЦК України, ст.ст. 76-81, 141, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" (, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6) заборгованість за Кредитним договором №Z06.19740.004535696 від 14.11.2018 року у розмірі 49542,45 грн з яких: 22868,3 грн заборгованість за основним боргом; 26674,15 грн заборгованість за відсотками.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" (ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6) сплачений судовий збір в розмірі 1078,64 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Марина РОБАК