КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 367/4735/24 Головуючий у суді першої інстанції - Одарюк М.П.
Номер провадження № 22-ц/824/9232/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Одарюка М.П., у місті Ірпінь, у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області про визнання дій юридичної особи протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області про визнання дій юридичної особи протиправними та зобов`язання вчинити дії, у якому просила суд: визнати незаконними дії Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради Бучанського району, Київської області щодо відмови у формуванні медичного висновку про тимчасову непрацездатність, викладену в листах від 13 жовтня 2023 року за вих. № 78, від 26 січня 2024 року за вих. № 8, від 07 лютого 2024 року за вих. № 13, від 12 квітня 2024 року за вих. № 36 та визнати незаконними дії відповідача щодо невидачі листка непрацездатності з 30 січня по 27 березня 2023 року; зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради Бучанського району, Київської області повторно розглянути її заяву щодо формування медичного висновку про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном за період з 30 січня 2023 року по 27 березня 2023 року, з врахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні. Стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

В обґрунтування посилається на те, що з 2011 року є застрахованою особою на випадок тимчасової втрати непрацездатності. 29 вересня 2022 року вона уклала декларацію № 0001-67ХЕ-65АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу з сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради - ОСОБА_2.

Перебуваючи за кордоном вона захворіла, на підтвердження хвороби їй було видано лікарняні листи у сімейного лікаря в Німеччині, а саме: з 29 грудня 2022 року по 29 січня 2023 року, діагноз за кодом ICD-10 «f»; з 30 січня 2023 року по 27 березня 2023 року, діагноз за кодом ICD-10 «f». При поверненні до України вона зробила переклад лікарняних листів та завірила їх нотаріально, як того вимагає законодавство України.

Відповідно до Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я вона звернулась до свого сімейного лікаря ОСОБА_2 з пакетом документів, необхідних для відкриття медичного висновку зі встановленою відміткою про непрацездатність, що виникла за кордоном.

Однак, станом на дату звернення до суду в порушення чинного законодавства України, медичного висновку зі встановленою відміткою про непрацездатність, що виникала за кордоном їй не відкрито.

На підставі наявних іноземних медичних документів з нотаріальним перекладом формується листок непрацездатності в реєстрі електронних листків непрацездатності Пенсійного фонду, і таким чином, людина зможе швидше отримати гарантовані державною соціальні виплати. Таким чином, безпідставно протягом 13 місяців сімейний лікар ОСОБА_2 не формувала листок непрацездатності в реєстрі електронних листків непрацездатності Пенсійного фонду, що протиправно позбавляє її отримати гарантовані державою виплати.

На її скаргу від 07 серпня 2023 року отримала відповідь від 13 жовтня 2023 року за вих. № 78, в якій посадові особи відповідача пропонують їй надати всі документи про лікування та обстеження з перекладом на період лікування за кордоном для пред`явлення ЛКК по МВТ (довідка лікарсько-консультативної комісії) з 30 січня 2023 року по 27 березня 2023 року за кодом «f» для відкриття листка непрацездатності. Рекомендовано звернутись в обласну психіатричну МСЕК для відкриття лікарняних листів, але їй було відмовлено на підставі того, що медичний висновок формується лікарем, із яким у пацієнта укладена декларація про вибір лікаря.

Лікарняні листи з нотаріальним перекладом були надані сімейному лікарю ОСОБА_2 ще у березні місяці 2023 року. 23 листопада 2023 року позивач звернулася зі скаргою на дії/бездіяльність посадових осіб відповідача до МОЗ. Листом від 09 листопада 2023 року за вих. № 28/Н-14122//11441-зв МОЗ України відправила скаргу позивача з додатками до Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації. За вих. № 8 від 26 січня 2024 року позивач отримала відповідь на скаргу, відповідно до якої відповідач знову вимагав надати для відкриття е-лікарняного медичні документи із історії хвороби на період лікування за кордоном. Крім того, позивачу не зрозуміло, які саме додаткові документи витребували від неї посадові особи відповідача, надання яких не передбачено чинним законодавством України для відкриття лікарняних листів.

07 лютого 2024 року вона отримала відповідь від відповідача за вих. № 13, в якій в порушення рекомендацій Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації, не тільки не розглянув комісійно її скаргу, а й повторно вказав на необхідність надання додаткових документів та надіслав необґрунтовану відповідь на скаргу без зазначення норм Закону України, який передбачає надання пацієнтом медичному закладу, окрім лікарняних листів з перекладом, завіреним нотаріально, ще невизначено переліку медичних документів з історії хвороби на період лікування за кордоном з перекладом для відкриття лікарняного листа в Україні.

21 березня 2024 року вона засобами поштового зв`язку надіслала відповідачу витяг з історії хвороби від німецького лікаря Yanina Martius, з нотаріально засвідченим перекладом. Однак відповідач знову проігнорував її лист, а тому 10 квітня 2024 року вона відправила вказані документи на електронну адресу відповідача та 12 квітня 2024 року отримала відповідь за вих. № 36, в якій було зазначено, що медичний висновок лікаря Yanina Martius не є підставою для відкриття е- лікарняного.

Позивач зазначає, що всі дії посадових осіб Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради Бучанського району свідчать про грубе порушення її прав, як пацієнта та потребують реагування з боку МОЗ України. Окрім того, вона працює на державному підприємстві і її відсутність на робочому місці має бути підтверджена відповідними документами, а таке безпідставне затягування у відкритті лікарняних листів створює для неї додаткові труднощі, хоча вона отримала лікарняні листи за кордоном, вони мають бути визнані в України.

На підставі викладеного позивач була вимушена звернутися до суду для врегулювання спірного питання в судовому порядку, та просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує обставинами, викладеними у позові та вказує, що єдиним і достатнім доказом в Україні, що вона дійсно хворіла та потребувала медичної допомоги за кордоном є медичний висновок іноземного лікаря з нотаріально завіреним перекладом, який не був визнаний недійсним/незаконним в Україні або поставлений під сумнів за кордоном.

Наголошує, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Порядком формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я та без дотримання вимог чинного законодавства України, що свідчить про порушення відповідачем її прав стосовно розгляду поданого нею звернення.

10 квітня 2025 року на адресу апеляційного суду від представника Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради Бучанського району - Чебишева І.С. надійшов відзив, відповідно до якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі вказує, що оскаржуване рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2025 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого рішення не впливають.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримала, доводи викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивач у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що з 2011 року ОСОБА_1 є застрахованою особою на випадок тимчасової втрати непрацездатності, що підтверджується Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, форма ОК -7 ( а.с.15-16).

29 вересня 2022 року ОСОБА_1 уклала декларацію № 0001-67ХЕ-65АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу з сімейним лікарем КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради ( а.с.17).

Судом першої інстанції враховано, що декларація № 0001-67ХЕ-65АО на яку позивач посилається у позовній заяві та копія якої додана до матеріалів справи стосується іншої особи.

Перебуваючи за кордоном вона захворіла та на підтвердження хвороби їй було видано лікарняні листи у сімейного лікаря в Німеччині: 1) з 29 грудня 2023 року по 29 січня 2023 року, діагноз за кодом ICD-10 «f»; 2) з 30 січня 2023 року по 27 березня 2023 року, діагноз за кодом ICD-10 «f».

При поверненні до України вона зробила переклад лікарняних листів та завірила його нотаріально, як того вимагає законодавство України ( а.с.18-25) та прийшла до свого лікаря терапевта ОСОБА_2 для формування листка непрацездатності в реєстрі електронних листків непрацездатності Пенсійного фонду.

02 червня 2023 року № Н-6471 звернулась на урядову «гарячу лінію» МОЗ щодо проблем з отримання лікарняного.

Листом № 28/Н-6471//5505-зв від 08 червня 2023 року МОЗ повідомило, що відповідно до пункту 3 розділу 4 Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року № 1066, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 червня 2021 року за № 728/36350, що медичний висновок зі встановленою відміткою про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном, формується лікарем, із яким у пацієнта укладена декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, відповідно до Порядку вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 березня 2018 року № 503, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 березня 2018 року за № 347/31799, (крім випадку передбаченого пунктом 10 цього розділу) на підставі медичних записів, внесених лікарем, відповідно до перекладених на державну мову та засвідчених в установленому законодавством порядку, медичних документів, що підтверджують тимчасову непрацездатність, за категоріями: «Захворювання або травма загального характеру», «Догляд за хворою дитиною», «Вагітність та пологи», «Ортопедичне протезування» ( а.с.27,29).

16 серпня 2023 року позивач звернулася до КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради на несвоєчасне формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність.

13 жовтня 2023 року за № 78 КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради надано відповідь ОСОБА_1 , в якій було запропоновано останній надати всі документи про лікування та обстеження з перекладом, на період амбулаторного лікування за кордоном, для пред`явлення ЛКК та МВТ з 02 лютого 2023 року - 03 березня 2023 року з кодом «F», для відкриття листка непрацездатності, рекомендовано звернутися в обласну психіатричну МСЕК для формування листка непрацездатності, так як категорія «Загального захворювання» не підлягає відкриттю листка непрацездатності для категорії «Хронічні втоми». З наказу № 1066 рекомендовано відкриття листка непрацездатності, але строк дії медичного висновку про тимчасову непрацездатність визначається іноземний медичним документом і не може перевищувати 30 днів для категорії «Захворювання або травма загального характеру» (якщо непрацездатність триває довше необхідно надати актуальний медичний документ) ( а.с.32).

26 січня 2024 року ОСОБА_1 отримала відповідь за вих. № 8 (а.с.35) від КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради, де вказано, що ОСОБА_1 , перебуваючи за кордоном захворіла та на підтвердження захворювання прийшла до свого лікаря терапевта ОСОБА_2 з висновком МВТН, який в подальшому було перекладено з німецької на українську мову з 29 грудня 2022 року -25 квітня 2023 року з діагнозом R 53 G (хронічна втома), U 09.9 G (постковідний синдром), з 01 лютого 2023 року -03 березня 2023 року діагноз F 32.9 G (депресивний епізод), F 43.1 G (посттравматичний стресовий розлад).

На прийомі був сформований електронний лікарняний лист від 17 жовтня 2023 року на 30 днів за період непрацездатності 29 грудня 2022 року по 27 січня 2023 року (а.с.35 оборот).

Далі було надіслано на електрону пошту ОСОБА_1 роз`яснення по продовженню лікарняного листка по ЛКК (для оформлення запису в журналі ЛКК, форма 035/о та особистій картці пацієнта), що потрібно пред`явити медичні документи з історії хвороби на період лікування за кордоном з перекладом. Відповіді та відповідних медичних документів не отримали.

Листом від 07 лютого 2024 року за вих. № 13 КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради на скаргу ОСОБА_1 повідомили, що порядок формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в електронній системі затверджено наказом МОЗ України від 01.06.2024 за № 1066, де алгоритмом вказано надати підтвердження підстави набуття тимчасової непрацездатності медичний документ виписку. Строк дії медичного висновку про тимчасову непрацездатність визначається іноземним медичним документом, але не може перевищувати 30 днів для категорії «Захворювання або травма загального характеру», якщо непрацездатність триває довше необхідно буде надати актуальний медичний документ (виписка з історії хвороби, лікування, обстеження, рекомендації). В жовтні 2023 року лікарем терапевтом медичного закладу вже було виписано електронний лікарняний на 30 днів, так як Ваш документ мав два терміни непрацездатності, внесених у листку, а саме: термін з 29 грудня 2022 року -25 квітня 2023 року, 01 лютого 2023 року - 03 березня 2023 року . Діагнози виставлені: хронічна втома, постковідний синдром, депресивний епізод для продовження МВТН потребує більш інформативного роз`яснення для їх продовження і уникнення в подальшому питань зі сторони Пенсійного фонду України (тривалість МВТН з за кордону складає 118 днів) ( а.с.33).

Згідно копії медичного висновку доктора медицини Яніни Мартіус (приватна практика), який було надано ОСОБА_1., вбачається, що: « пані ОСОБА_1 перебуває під наглядом доктора Яніни Мартіус, як сімейного лікаря, з 11 березня 2022 року. Перша презентація відбулася 11 березня 2022 року з метою профілактичного щеплення від CoV. 28 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до доктора в офіс із високим кров`яним тиском і головним болем, які тривали тижнями. При наявності артеріальної гіпертензії розпочали терапію раміприлом. Ми змогли досягти нормальних значень артеріального тиску. 11 травня 2022 року знову почалися напади паніки, головні болі та загальне виснаження. Крім того, було проведено широке інтеміситне та лабораторне хімічне освітлення. Органічну причину симптомів можна виключити. ОСОБА_1 страждала від посттравматичного стресового розладу внаслідок війни та розлуки з родиною в Україні. 07 липня 2022 року пані ОСОБА_1 захворіла на CoV, проведений тест виявився позитивним 27 липня 2022 року вона знову поскаржилася на головні болі та симптом виснаження. Погана концентрація, порушення сну, болі в суглобах і м`язах, болі в животі. Інше внутрішнє обстеження не виявило органічної причини симптомів. Вищезазначені скарги не змінювалися до квітня 2023 року. Проводилась симптоматична терапія, на жаль, без суттєвого успіху. МИ діагностуємо симптоми як пост- CoV- синдром із супутньою депресією, виснаженням та посттравматичними розладами. Мною визнано пані ОСОБА_3 непрацездатною в період з 29 грудня 2022 року по 25 квітня 2023 року» (а.с.46).

Листом вих. № 36 від 11 квітня 2024 року КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради на лист ОСОБА_1 від 21 березня 2024 року повідомило, що для того щоб продовжити лікарняний лист по її захворюванню, їй потрібно надати довідку про те, що вона дійсно перебувала в трудових відносинах на момент звернення до лікаря (доктора медицини Яніни Мартіус) перебуваючи за кордоном, а саме: за період з 29 грудня 2022 року по 25 квітня 2023 року. Також повідомлено, що даний медичний висновок від доктора медицини Я.Мартіус ( який ви підкріпили до листа) не являється документом для подальшого продовження лікарняного листа терміном більш ніж 1 (один) місяць. В даному висновку відсутні медичні записи, конкретно, за період з 29 грудня 2022 року по 25 квітня 2023 року (період непрацездатності) про те, що ви дійсно хворіли та потребували медичної допомоги, так як вам лікування не призначили, додаткові обстеження (лабораторні та інструментальні) не проводили, також відсутні дані про перебування на стаціонарному лікуванні ( а.с.48).

Вирішуючи вказаний спір, та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що матеріалами справи не підтверджено факту незаконності дій КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради щодо відмови у формування медичного висновку про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 у період з 30 січня 2023 року по 27 березня 2023 року, оскільки у медичному висновку, наданому ОСОБА_1 , відсутні медичні записи, конкретно за період з 29 грудня 2022 року - 25 квітня 2023 року про те, що вона дійсно хворіла та потребувала медичної допомоги, так як лікування не призначалось та обстеження не проводились, також не надано доказів перебування на стаціонарному лікуванні, оскільки медичні висновки формуються у разі: гострих захворювань і травм; загостренні хронічних захворювань; вагітності та пологів; оперативних втручання при невідкладних станах; лікування за кордоном за направленням Комісії МОЗ з питань направлення громадян для лікування за кордон.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає з огляду на наступне.

Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

Принцип змагальності судового провадження охоплює собою право особи, крім можливості подавати власні докази, знати про існування всіх представлених доказів та пояснень іншими учасниками справи, оскільки вони можуть вплинути на рішення суду, мати можливість знайомитись з матеріалами справи та робити з них копії, а також володіти відповідними знаннями (залучати професійного представника) та змогу коментувати представлені докази та пояснення у належній формі та у встановлений час.

Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття "право на справедливий суд", що гарантоване Конвенцією.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Кожна людина має природне невід`ємне і непорушне право на охорону здоров`я. Суспільство і держава відповідальні перед сучасним і майбутніми поколіннями за рівень здоров`я і збереження генофонду народу України, забезпечують пріоритетність охорони здоров`я в діяльності держави, поліпшення умов праці, навчання, побуту і відпочинку населення, розв`язання екологічних проблем, вдосконалення медичної допомоги і запровадження здорового способу життя.

Основи законодавства України про охорону здоров`я відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 №2801-ХІІ визначають правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров`я в Україні, регулюють суспільні відносини у цій сфері з метою забезпечення гармонійного розвитку фізичних і духовних сил, високої працездатності і довголітнього активного життя громадян, усунення факторів, що шкідливо впливають на їх здоров`я, попередження і зниження захворюваності, інвалідності та смертності, поліпшення спадковості.

Відповідно до частини 1 статті 6 цього Закону кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає:

а) життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини;

б) безпечне для життя і здоров`я навколишнє природне середовище;

в) санітарно-епідемічне благополуччя території і населеного пункту, де він проживає;

г) безпечні і здорові умови праці, навчання, побуту та відпочинку;

д) кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу із забезпеченням належного рівня захисту персональних даних, включаючи вільний вибір закладу охорони здоров`я, вибір лікаря та/або фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та/або реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та/або фахівця з реабілітації, можливість отримання такої допомоги на всій території України;

е) достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я і здоров`я населення, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь;

є) участь в обговоренні проектів законодавчих актів і внесення пропозицій щодо формування державної політики в сфері охорони здоров`я;

ж) участь в управлінні охороною здоров`я та проведенні громадської експертизи з цих питань у порядку, передбаченому законодавством;

з) можливість об`єднання в громадські організації з метою сприяння охороні здоров`я;

и) правовий захист від будь-яких незаконних форм дискримінації, пов`язаних із станом здоров`я;

і) відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди;

ї) оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я;

й) можливість проведення незалежної медичної експертизи відповідного типу у разі незгоди громадянина з висновком державної медичної експертизи, застосування до нього запобіжного заходу як до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, примусових заходів медичного характеру, примусового лікування, примусової госпіталізації та в інших випадках, коли діями працівників охорони здоров`я порушуються права громадянина України на охорону здоров`я;

к) право пацієнта, який перебуває на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, на допуск до нього інших медичних працівників, членів сім`ї, опікуна, піклувальника, нотаріуса та адвоката, а також священнослужителя для відправлення богослужіння та релігійного обряду;

л) інформування про доступні медичні та реабілітаційні послуги із застосуванням телемедицини і телереабілітації.

Законами України можуть бути визначені й інші права громадян у сфері охорони здоров`я.

Громадянам України, які перебувають за кордоном, гарантується право на охорону здоров`я у формах і обсязі, передбачених міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Статтею 38 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що кожний пацієнт, який досяг чотирнадцяти років і який звернувся за наданням йому медичної допомоги, має право на вільний вибір лікаря, якщо останній може запропонувати свої послуги, та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій.

Кожний пацієнт має право, коли це виправдано його станом, бути прийнятим у будь-якому закладі охорони здоров`я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування.

Положеннями статті 41 цього Закону передбачено, що на період хвороби або реабілітації з тимчасовою втратою працездатності громадянам надається звільнення від роботи з виплатою у встановленому законодавством України порядку допомоги по соціальному страхуванню.

Згідно з частиною 1 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, встановлення опіки над дитиною, листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з уповноваженим органом управління.

Відповідно до пп. 2, 3 п. 2 «Порядку організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього», затвердженого 17.04.2019 постановою Кабінету Міністрів України №328, листок непрацездатності - сформований (виданий) програмними засобами Реєстру на підставі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, і зареєстрований за єдиним реєстраційним номером листка непрацездатності у Реєстрі електронний документ, що є підставою для звільнення від роботи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; медичний висновок про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок) - електронний документ, що формується на підставі медичних записів в електронній системі охорони здоров`я та містить висновок лікаря за результатами медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності, що засвідчує тимчасову непрацездатність та є підставою для створення листка непрацездатності.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 червня 2021 року №1234, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.07.2021 за № 890/36512, затверджено Порядок видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності, пунктом 2 розділу ІІ якого листок непрацездатності формується в Реєстрі на підставі інформації про медичний висновок (медичні висновки) у разі ідентифікації пацієнта як застрахованої особи в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - РЗО). Сформований листок непрацездатності надсилається страхувальникам, з якими застрахована особа перебуває у трудових відносинах (за основним місцем роботи та за сумісництвом) через кабінет страхувальника на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 №1066, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.06.2021 за №728/36350, затверджено Порядок формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 3 розділу IV цього Порядку медичний висновок зі встановленою відміткою про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном, формується лікарем, із яким у пацієнта укладена декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, відповідно до Порядку вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 березня 2018 року № 503, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 березня 2018 року за № 347/31799, (крім випадку, передбаченого пунктом 10 цього розділу) на підставі медичних записів, внесених лікарем, відповідно до перекладених на державну мову та засвідчених, в установленому законодавством порядку, медичних документів, що підтверджують тимчасову непрацездатність, за категоріями: «Захворювання або травма загального характеру», «Догляд за хворою дитиною», «Вагітність та пологи», «Ортопедичне протезування».

Такі медичні висновки формуються у разі: гострих захворювань і травм; загостренні хронічних захворювань; вагітності та пологів; оперативних втручаннях при невідкладних станах; лікування за кордоном за направленням Комісії МОЗ з питань направлення громадян для лікування за кордон.

Пунктом 1.11 розділу І Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року №455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за №1005/6196, передбачено, що документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян України під час їх тимчасового перебування за межами держави, підлягають обміну на листок непрацездатності згідно з рішенням лікарсько-консультаційної комісії (ЛКК) лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання чи роботи у разі: а) гострих захворювань і травм; б) загостренні хронічних захворювань; в) вагітності та пологів; г) оперативних втручань при невідкладних станах; г) лікування згідно з рішенням комісії МОЗ України з питань направлення на лікування за кордон. Обмін здійснюється на підставі перекладених на державну мову та нотаріально засвідчених документів, які підтверджують тимчасову втрату працездатності під час перебування за межами України.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 жовтня 2023 року на запит (скаргу) від 16 серпня 2023 за № 78 КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Коцюбинської селищної ради надано відповідь ОСОБА_1 , в якій було запропоновано останній надати всі документи про лікування та обстеження з перекладом, на період амбулаторного лікування за кордоном, для пред`явлення ЛКК та МВТ з 02 лютого 2023 року - 03 березня 2023 року з кодом «F», для відкриття листка непрацездатності, рекомендовано звернутися в обласну психіатричну МСЕК для формування листка непрацездатності, так як категорія «Загального захворювання» не підлягає відкриттю листка непрацездатності для категорії «Хронічні втоми». З наказу № 1066 рекомендовано відкриття листка непрацездатності, але строк дії медичного висновку про тимчасову непрацездатність визначається іноземний медичним документом і не може перевищувати 30 днів для категорії «Захворювання або травма загального характеру» (якщо непрацездатність триває довше необхідно надати актуальний медичний документ)

17 жовтня 2023 року на прийомі у сімейного лікаря для ОСОБА_1 сформований електронний лікарняний лист на 30 днів за період непрацездатності 29 грудня 2022 року по 27 січня 2023 року.

Крім того, останній на електрону пошту надіслано роз`яснення по продовженню лікарняного листка по ЛКК (для оформлення запису в журналі ЛКК, форма 035/о та особистій картці пацієнта), що потрібно пред`явити медичні документи з історії хвороби на період лікування за кордоном з перекладом. Відповіді та відповідних медичних документів не отримали.

Так, пунктом 10 розділу ІV цього Наказу визначено, що на період дії воєнного стану та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування медичний висновок зі встановленою відміткою про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном, може формуватися лікарем на підставі медичних записів, які внесені таким лікарем відповідно до виданих за кордоном медичних документів (їх копій), що підтверджують тимчасову непрацездатність, за категоріями: «Захворювання або травма загального характеру», «Догляд за хворою дитиною», «Вагітність та пологи", «Ортопедичне протезування». Медичні документи або їх копії можуть бути надіслані поштою або надані лікарю за допомогою технічних засобів електронних комунікацій (електронна пошта, мобільні застосунки, соціальні мережі тощо).

У виданих за кордоном медичних документах зазначається діагноз з використанням Міжнародної класифікації хвороб десятого перегляду (МКХ - 10). Необхідність перекладу на державну мову таких документів визначає лікар у випадках, коли неможливо сформувати медичний запис з використанням мови оригіналу медичного документа.

Відтак, зазначений пункт 10 розділу ІV наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 №1066 передбачає формування медичного висновку зі встановленою відміткою про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном, на підставі медичних записів, які внесені таким лікарем відповідно до виданих за кордоном медичних документів (їх копій), що підтверджують тимчасову непрацездатність. При цьому, у виданих за кордоном медичних документах зазначається діагноз з використанням Міжнародної класифікації хвороб десятого перегляду (МКХ - 10). Тобто, пункт 10 розділу ІV наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 №1066 не передбачає обов`язкових умов у формуванні такого медичного висновку за наявності: гострих захворювань і травм; загостренні хронічних захворювань; вагітності та пологів; оперативних втручаннях при невідкладних станах; лікування за кордоном за направленням Комісії МОЗ з питань направлення громадян для лікування за кордон, які також продубльовані у пункті 1.11 розділу І Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року №455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за № 1005/6196, на що посилається відповідач у листі від 01.03.2024 №110.

Як зазначалося судом вище, позивач направила на адресу відповідача копії медичного висновку доктора медицини Яніни Мартіус (приватна практика), який було надано ОСОБА_1 , з якого вбачається що: «пані ОСОБА_1 перебуває під наглядом доктора Яніни Мартіус, як сімейного лікаря, з 11 березня 2022 року. Перша презентація відбулася 11 березня 2022 року з метою профілактичного щеплення від CoV. 28 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до доктора в офіс із високим кров`яним тиском і головним болем, які тривали тижнями. При наявності артеріальної гіпертензії розпочали терапію раміприлом. Ми змогли досягти нормальних значень артеріального тиску. 11 травня 2022 року знову почалися напади паніки, головні болі та загальне виснаження. Крім того, було проведено широке інтеміситне та лабораторне хімічне освітлення. Органічну причину симптомів можна виключити. ОСОБА_1 страждала від посттравматичного стресового розладу внаслідок війни та розлуки з родиною в Україні. 07 липня 2022 року пані ОСОБА_1 захворіла на CoV, проведений тест виявився позитивним 27 липня 2022 року вона знову поскаржилася на головні болі та симптом виснаження. Погана концентрація, порушення сну, болі в суглобах і м`язах, болі в животі. Інше внутрішнє обстеження не виявило органічної причини симптомів. Вищезазначені скарги не змінювалися до квітня 2023 року. Проводилась симптоматична терапія, на жаль, без суттєвого успіху. МИ діагностуємо симптоми як пост- CoV- синдром із супутньою депресією, виснаженням та посттравматичними розладами. Мною визнано пані ОСОБА_3 непрацездатною в період з 29 грудня 2022 року по 25 квітня 2023 року».

Проте у відповідь на лист відповідач листом вих. № 36 від 11 квітня 2024 року на лист ОСОБА_1 від 21 березня 2024 року повідомило, що для того щоб продовжити лікарняний лист по її захворюванню, їй потрібно надати довідку про те, що вона дійсно перебувала в трудових відносинах на момент звернення до лікаря (доктора медицини Яніни Мартіус) перебуваючи за кордоном, а саме: за період з 29 грудня 2022 року по 25 квітня 2023 року. Також повідомлено, що даний медичний висновок від доктора медицини Я.Мартіус (який ви підкріпили до листа) не являється документом для подальшого продовження лікарняного листа терміном більш ніж 1 (один) місяць. В даному висновку відсутні медичні записи, конкретно, за період з 29 грудня 2022 року по 25 квітня 2023 року (період непрацездатності) про те, що ви дійсно хворіли та потребували медичної допомоги, так як вам лікування не призначили, додаткові обстеження (лабораторні та інструментальні) не проводили, також відсутні дані про перебування на стаціонарному лікуванні.

Колегія судів апеляційного суду звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу доказів про надання або направлення довідки проте, що позивачка на момент звернення до лікаря перебувала у трудових відносинах.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом остання надала до суду довідку форми ОК - 7 з Пенсійного фонду України про Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу з якої вбачається, що відповідно до відомостей ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Державним підприємством «Адміністрація морських портів України».

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не надала відповідачу достатні документи для формування медичного висновку зі встановленою відміткою про тимчасову непрацездатність за спірний період, що виникла за кордоном, а тому на переконання суду відповідач правомірно відмовив позивачу у видачі медичного висновку про тимчасову непрацездатність та обміні документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадянина України під час тимчасового перебування за межами України на листок непрацездатності за період з 30 січня 2023 року по 27 березня 2023 року включно.

Апеляційний суд погоджується з обґрунтованістю такої відмови відповідача у видачі медичного висновку про тимчасову непрацездатність позивача за спірний період, оскільки відповідачем роз`яснено порядок отримання медичного висновку про тимчасову непрацездатність на порядок звернення з відповідними документами для його продовження.

Судом першої інстанції під час розгляду справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права, як і не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. При цьому порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими (частина третя статті 89 ЦПК України).

Обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв