ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/962/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участі секретаря Гичко К.І. представника ОСОБА_1 - адвоката Моленя Р.Б

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 1915/14108/2012 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Молень Ростислав Богданович, на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2025 року, постановлену суддею Ромазаном В.В., про залишення скарги без розгляду та повернення заявнику, за скаргою ОСОБА_1 , заітересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича шляхом визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 жовтня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2025 року ОСОБА_1 , заітересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» звернувся у суд із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка С.О. шляхом визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 жовтня 2020 року.

Просив визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 63417421 від 26.10.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лисенко С.О.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 07 липня 2025 року скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Моленя Ростислава Богдановича, заітересована особа ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка С.О. шляхом визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 жовтня 2020 року, залишено без розгляду та повернуто скаржнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Молень Р.Б., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 09 липня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково вважав, що ним пропущено встановлений законом десятиденний строк звернення до суду зі скаргою, оскільки його представник знайомився із матеріалами виконавчого провадження 29.10.2024 року.

Вважає такі висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та здійснені з грубим порушенням норм процесуального права.

Посилається на те, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", матеріали справи №1915/14108/2012 не містять відомостей, які б вказували на надіслання скаржнику оскаржуваної постанови.

Вказує, що отримав копію оскаржуваної постанови вперше 13 лютого 2025 року через свого представника, адвоката Моленя Р.Б. внаслідок подання заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Висновок суду про те, що про порушення своїх прав скаржник мав дізнатись після отримання копії виконавчого листа від 09.10.2012, у якому в розділі «Відмітки державного виконавця про виконання рішення або про повернення вироку» наявна відмітка приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка С.О. про його примусове виконання останнім - є помилковим та суперечить висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 19 квітня 2023 року у справі № 759/20392/18.

Підставою його звернення до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенко С.О. про відкриття виконавчого провадження № 63417421 є порушення його прав винесенням такої постанови та безпідставне відкриття виконавчого провадження, внаслідок якого безпідставно стягнуто борг з скаржника за виконавчим документом та безпідставне стягнення винагороди приватного виконавця у розмірі 2359,83 грн, що є порушенням його майнових прав.

Окрім того вважає, що внаслідок неправомірного відкриття виконавчого провадження у м.Києві він був позбавлений можливості здійснювати права, передбачені для нього Законом України «Про виконавче провадження», оскільки постійно проживає у м. Тернополі.

Вказав, що дізнатись про зазначені порушення скаржник міг виключно з тексту оскаржуваної постанови та днем, з якого можна вважати боржника обізнаним із порушенням його прав оскаржуваною постановою, є день отримання її копії вперше - 13 лютого 2025 року.

Відзив у визначений судом термін не надійшов.

Представник ОСОБА_1 адвокат Молень Р.Б. в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.

ТзОВ Компанія з управління активами Прімоколект Капітал та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується Довідками про доставку електронного листа до електронних кабінетів.

Відповідно до ч. 6 п. 2 ч. 8 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи. Днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Згідно частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається зі змісту скарги та матеріалів справи, у провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебувала справа № 1915/14108/2012 за позовом ПАТ Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 жовтня 2012 року задоволено позов ПАТ Універсал Банк та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 23364 грн 71 коп.

На виконання даного рішення 21 грудня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист №1915/14108/2012.

26 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63417421.

24 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив з того, що скаржником пропущено встановлений законом десятиденний строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, із заявою про поновлення пропущеного строку останній не звертався, тому вважав, що скаргу на дії приватного виконавця Лисенко С.О. слід залишити без розгляду та повернути скаржнику.

Так, у відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ч. 1 ст. 74 вказаного закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У свою чергу, відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

При цьому, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13.03.2019 по справі № 920/149/18, строк для оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця обчислюється у календарних днях.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця від 26.10.2020 у виконавчому провадженні № 63417421, про наявність якої, як вказує заявник у скарзі, він дізнався через свого представника 13 лютого 2025 року.

При цьому, згідно з відмітки суду першої інстанції, заявник звернувся до суду зі скаргою на вказану постанову 24.02.2025 року (а.с.219).

Клопотань про поновлення пропущеного строку звернення до суду із вказаною скаргою заявником не подано, а також не обґрунтовано поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до пункту а частини першої статті 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як виснував Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04.02.2022 № 925/308/13-г, за змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях статті ГПК України, Суд доходить висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. Суд враховує, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 ГПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). А тому, стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді. У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14.08.2019 у справі № 910/7221/17, від 12.01.2021 у справі № 910/8794/17, від 12.10.2021 у справі № 918/333/13-г.

Як вбачається із матеріалів даної справи, представник ОСОБА_1 адвокат Молень Р.Б. знайомився із матеріалами цивільної справи №1915/14108/2012 29.10.2024, про що свідчить його особистий підпис у поданій ним заяві про ознайомлення. (т.1 а.с.227).

У матеріалах зазначеної справи наявна копія виконавчого листа від 09.10.2012, яку долучено до заяви ТзОВ «Фінансова компанія Кредит-Капітал» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, виданого 21.12.2021 Тернопільським міськрайонним судом у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №11-2/29600021 від 24.09.2007, у розділі «Відмітки державного виконавця про виконання рішення або про повернення вироку» наявна відмітка приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенко С.О. про його примусове виконання останнім, із зазначенням дати 27.10.2020 (т.1 а.с. 82).

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що заявником пропущено встановлений законом строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки представник скаржника адвокат Молень Р.Б. звернувся із скаргою через чотири місяці після ознайомлення з матеріалами справи, під час якого міг дізнатись про виконавче провадження, яке перебувало на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста.

Загальними засадами цивільного законодавства, відповідно до ст. 3 ЦК України, є: справедливість, добросовісність, розумність.

Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Даними правовими нормами конкретизовано характер процесуальної поведінки, які зобов`язують учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2022 року по справі № 761/38464/20 (провадження № 61-7465св22) зазначено, що аналіз частини першої статті 449 ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Порівняльний аналіз змісту термінів «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Доведення факту, що сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася своєчасно до суду за його захистом недостатньо для вирішення питання про поновлення строку звернення до суду.

Для поновлення строку звернення до суду заявнику потрібно довести наявність об`єктивних обставин, тобто які не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк, та які свідчать про те, що заявник не знав та і не міг дізнатись про порушення своїх прав. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

В п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року) зазначено, що «Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (Справа «Рябих проти України, рішення від 24.07.2003 р. п.52).

Розумність такого строку суд визначає з урахуванням конкретних обставин справи (строків, встановлених Законом України "Про виконавче провадження", термінів поштового обігу кореспонденції, повідомлення учасників виконавчого провадження електронною поштою, фактичного доступу учасника виконавчого провадження до автоматизованої системи виконавчих проваджень тощо).

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. Поновлення пропущеного строку для подання скарги відбувається виходячи із поважності причин його пропуску. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності непереборних обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що днем, з якого можна вважати боржника обізнаним із порушенням його прав оскаржуваною постановою, є день отримання копії постанови - 13 лютого 2025 року є безпідставними, оскільки відповідно до чинного процесуального законодавства початком перебігу строку звернення до суду є день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Матеріалами справи доведено, що представник скаржника адвокат Молень Р.Б. 29.10.2024 знайомився із матеріалами справи, в якій наявна копія виконавчого листа від 09.10.2012 року, долучена до заяви ТзОВ Фінансова компанія Кредит-Капітал про заміну стягувача у виконавчому провадженні, однак звернувся зі скаргою через чотири місяці 13 лютого 2025 року, після спливу значного проміжку часу.

Колегія суддів зауважує, що скаржник та його представник могли вжити заходів спрямованих на отримання оскаржуваної постанови після ознайомлення з вказаними матеріалами цивільної справи (29.10.2024 року).

Ознайомившись із матеріалами справи та будучи обізнаним з наявністю виконавчого провадження, заявник не звернувся до державного виконавця щодо вчинених ним дій та процесуальних рішень у виконавчому провадженні, а дії пов`язані із його ознайомленням вчинив лише 13 лютого 2025 року. При цьому із клопотанням про поновлення процесуального строку для звернення зі скаргою із зазначенням поважних причин пропуску не звертався.

Непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення заявника і були пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення заявнику до суду зі скаргою у визначений законом строк, матеріалами справи не встановлено.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що заявником не доведено поважних причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою, а вказані ним в скарзі причини пропуску строку не є поважними причинами.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

З врахуванням вище викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано залишив подану скаргу без розгляду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Ухвала суду постановлена з дотримання норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Молень Ростислав Богданович залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома