УХВАЛА

05 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 172/985/25

провадження № 61-11306ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ухов Роман Владиславович, на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Заява обґрунтовувалася тим, що у червні 2015 року вона познайомилася із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у них склалися міцні стосунки. Вони фактично разом проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом 9 років до дня його загибелі. З грудня 2023 року ОСОБА_4 був добровільно мобілізований до лав Збройних Сил України. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 загинув під час бойових дій. Заявниця вказувала, що вони вели спільний побут, ОСОБА_4 утримував її, а також її дітей, вважаючи та виховуючи їх як рідних, вони вважали себе однією родиною, спілкувалися з родичами ОСОБА_4 , робили їм подарунки, проводили разом дозвілля. Також загиблий сплачував комунальні послуги. Зазначала, що вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про виплату частини одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року (зі змінами), проте 10 квітня 2025 року отримала відповідь про те, що вона може отримати таку виплату у разі визнання зазначених фактів у судовому порядку. Тому заявниця вважала, що підлягає встановленню юридичний факт її проживання та загиблого ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу для отримання частини грошової допомоги внаслідок загибелі ОСОБА_4 під час захисту Батьківщини.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції, з якою погодився апеляційний суд, мотивована тим, що враховуючи наведені у заяві про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу підстави та мету її подання, суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень статей 293, 315 ЦПК України, вбачається спір про право, пов`язаний з вирішенням питання про отримання частини грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 , який має членів сім`ї - батьків.

У касаційній скарзі, поданій 02 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд», ОСОБА_1 ,від імені якої діє адвокат Ухов Р. В., просить скасувати ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року (повний текст якої складено 14 серпня 2025 року) та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Заявниця вказує, що суди попередніх інстанцій не встановили наявності спору між родичами загиблого та нею.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3

частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи, що підтверджено, зокрема, висновками Верховного Суду у постановах від 03 червня 2021 року в справі

№ 2-1210/11, від 08 червня 2021 року в справі № 2-1207/2011.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі

№ 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

З подібних критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду у постановах

від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18),

від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У цій справі заявниця просить встановити факт її проживання з військовослужбовцем ОСОБА_4 , який загинув, однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до змісту поданої заяви встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки необхідно ОСОБА_1 для отримання передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, який загинув.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, згідно з яким спори про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги не належать до цивільної юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого), жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

Розмір одноразової грошової допомоги визначено статтею 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Одноразова грошова допомога за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги може виникнути спір.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції встановили, що зі змісту поданої заяви вбачається, що між заявницею та зацікавленими особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (батьками загиблого) існує спір про право щодо права на отримання грошової допомоги, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу Міністерство оборони України заперечувало проти задоволення апеляційної скарги, просило її залишити без задоволення.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що факт проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 не може бути встановлений за правилами окремого провадження.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 29 травня 2023 року у справі № 175/2319/22 (провадження № 61-2885св23) та від 09 квітня 2025 року у справі № 712/162/23 (провадження № 61-1339св25).

Отже висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з висновками Верховного Суду щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

Отже, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судами частини четвертої статті 315 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ухов Роман Владиславович, на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу.

Копію ухвали та додані до касаційних скарг матеріали надіслати особі, яка подала касаційні скарги.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович