Справа № 450/3243/25 Провадження № 2-н/450/290/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мусієвський В.Є., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

23 липня 2025 року ТзОВ «Львівенергозбут» звернулося до суду із заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ознайомившись з матеріалами заяви про видачу судового наказу, приходжу до висновку про необхідність відмови у видачі такого в частині стягнення витрат за послуги з виконання робіт припинення/відновлення постачання електричної енергії з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Стаття 161 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема відповідно до пункту 3 частини 1 такої судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У поданій заяві ТзОВ «Львівенергозбут» просить видати судовий наказ про стягнення ОСОБА_1 1575 грн. 72 коп. витрат за послуги з виконання робіт припинення/відновлення постачання електричної енергії.

З цього приводу слід зазначити, що заборгованість з житлово-комунальних послуг включає в себе оплату за спожиті послуги, такі як електропостачання, водопостачання, опалення тощо.

При цьому, послуги з припинення та відновлення електропостачання це роботи, які виконуються енергопостачальною компанією для відключення та повторного підключення електроенергії у разі заборгованості. Ці роботи оплачуються окремо і не входять до складу загальної заборгованості за комунальні послуги.

Таким чином, послуги з припинення та відновлення електропостачання не вважаються заборгованістю з житлово-комунальних послуг, хоча вони пов`язані з припиненням їх надання у разі наявності заборгованості за електроенергію. Це окремі послуги, які оплачуються додатково до суми заборгованості за спожиту електроенергію.

З огляду на наведені правові норми, в порядку наказного провадження судом вирішується лише конкретно визначений законом перелік вимог, судовий наказ не може бути виданий по вимогах, які прямо не зазначені в законі, судовий наказ видається без судового розгляду, без виклику боржника та стягувача у судове засідання, без заслуховування їх пояснень.

Крім цього, згідно з п. 7.12 Правил роздрібного ринку електроенергії витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем (крім випадків, визначених цим пунктом), якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку. У разі припинення електроживлення побутовому споживачу через заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію побутовим споживачем не відшкодовуються витрати з припинення та відновлення електроживлення ініціатору цих робіт у випадках передбачених цими Правилами.

Відтак, витрати з припинення та відновлення електроживлення не відшкодовуються ініціатору цих робіт у випадках передбачених п. 7.12 Правил роздрібного ринку електроенергії.

З цього приводу слід вказати, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наказне провадження спрямоване на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом про стягнення з боржника грошових коштів. Вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, повинні бути документально підтвердженими та безспірними, тобто не може викликати сумнівів ні момент настання права вимоги, ні сума грошових коштів. У наказному провадженні не може розглядатися спір про право.

Таким чином, наказне провадження є спрощеним у порівнянні з позовним, альтернативним йому провадженням у суді першої інстанції, і заснованим на письмових доказах. Наказне провадження є специфічною формою захисту прав кредитора за допомогою письмових доказів проти сторони боржника, яка не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання. У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні - це такі вимоги, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Наявність передбачених випадків за яких витрати з припинення та відновлення електроживлення не відшкодовуються ініціатору цих робіт не може свідчити про безспірність такої вимоги, у зв`язку із чим такі не можуть бути розглянуті в порядку наказного провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Беручи до уваги наведене вище, приходжу до висновку, що слід відмовити ТзОВ «Львівенергозбут» у видачі судового наказу в частині стягнення з ОСОБА_1 1575 грн. 72 коп. витрат за послуги з виконання робіт припинення/відновлення постачання електричної енергії.

Керуючись ст.ст. 19, 160, 161, 163, 165 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги в частині стягнення витрат за послуги з виконання робіт припинення/відновлення постачання електричної енергії.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.