ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7940/25 Справа № 202/393/24 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025року, головуючий у суді першої інстанції Марченко Н.Ю.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2024року ОСОБА_1 подала в суд позов проти Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» з вимогою про стягнення з відповідача на її користь суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 109815,35грн.

Існування таких вимог ОСОБА_1 пов`язувала із тим, що 14 червня 2023року у місті Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2101» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Nissan Leaf» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Nissan Leaf» державний номер НОМЕР_2 , власником якого є позивачка. Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 липня 2023року встановлена вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 2101» державний номер НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212624489, згідно з яким страхова сума за шкоду, завдану майну потерпілого, визначена в розмірі 160 000,00грн, а розмір франшизи 2600,00 грн.

Окрім того, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" згідно з додатково укладеним договором страхування «Комлекс» № 12-06/ЕР212624489 від 23 грудня 2022року, за умовами якого страхову суму відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого, визначено в розмірі 160 000,00 грн, розмір франшизи також складає 2600,00 грн.

Заявниця вважала, що загальний ліміт відшкодування за полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212624489 та за договором «Комплекс» № 12-06/ЕР-212624489 від 23 грудня 2022року з урахуванням франшизи складає 314 800,00грн.

Зазначала, що 12 вересня 2023року ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант", в якому застрахована цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , виплатила їй страхове відшкодування згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212624489 в розмірі 128956,74грн, однак згідно з висновком автотоварознавчої експертизи № 1210 від 27 червня 2023року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Nissan Leaf» державний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження складає 356 498,51грн (вартість автомобіля до ДТП), а ринкова вартість автомобіля після ДТП 112 526,42 грн, тож недоплаченим залишається страхове відшкодування у розмірі 109 815,35грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 109 815,35грн а також витрати по оплаті вартості експертного дослідження в розмірі 4500грн, витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в суді в розмірі 18932,83грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач має право на отримання страхового відшкодування у розмірі, визначеному положеннями статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме в розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, та вважав, що недоплачена сума страхового відшкодування відповідачем у межах заявлених позовних вимог складає 109 815,35грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

19 червня 2025року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою засобів поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 лютого 2025року.

В апеляційній скарзі Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» висловило вимогу про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду скаржник пов`язував з тим, що суд не звернув уваги на те, що страховою компанією було повністю виплачено належне позивачці страхове відшкодування у сумі 129006,74грн.

Також заявник стверджував про те, що полісом обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212624489, а саме пунктом «особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу», встановлено, що транспортний засіб ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_3 , використовується не протягом повного строку використання, а лише у період з шостого по одинадцятий місяць, про що свідчать відповідні відмітки в даному пункті.

Наголошував, що в даному випадку договір добровільного страхування «Комплекс» №12-06/ЕР-212624489 від 23 грудня 2022року не збільшує ліміту відповідальності відповідача, а є окремим видом страхування відповідних ризиків з обумовленою чинністю.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечила проти апеляційної скарги, заявляла, що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору, доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2025року справу призначено до судового розгляду на 09 вересня 2025року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

Позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності автомобіль NISSAN LEAF з державним номерним знаком НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

14 червня 2023року о 07год 04хв біля буд. 182 по вул. Журналістів у місті Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача NISSAN LEAF, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 і автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , яким були порушені вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 липня 2023року встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На момент вищевказаної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 2101» державний номер НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212624489 від 23 грудня 2022року (а.с. 64), згідно з яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000 грн, франшиза 2600грн.

Окрім того, відповідно до укладеного договору добровільного страхування «Комплекс» № 12-06/ЕР-212624489 від 23 грудня 2022року (а.с.65), предметом якого є добровільне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, зокрема, майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником або іншою особою, допущеною до керування на законних підставах, життю, здоров`ю, працездатності, майну третіх осіб під час експлуатації забезпеченого наземного транспортного засобу (вид 1), страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000грн. (пункти 6, 8 Договору).

Пунктом 9 Договору передбачено франшизу безумовну за видом 1 у розмірі згідно з п. 5 Поліса ОСЦПВ, тобто в розмірі 2600грн.

Після настання страхового випадку позивач звернулася до ТДВ СК "Альфа-Гарант" з заявою про виплату їй страхового відшкодування. Згідно з платіжною інструкцією від 12 вересня 2023року ТДВ СК "Альфа-Гарант" перерахувало на рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 129 006,74грн.

При виплаті страхового відшкодування позивачці у зазначеному розмірі страховик виходив із різниці між вартістю автомобіля NISSAN LEAF, державний номерний знак НОМЕР_2 до ДТП в розмірі 331 606,74грн та його вартістю в пошкодженому стані після ДТП в розмірі 200 000грн, що визначені у звіті оцінювача ФОП ОСОБА_4 №ЦВ/23/3109/1 транспортно-товарознавчого дослідження від 05 вересня 2023року, за вирахуванням суми франшизи.

Позивач надала висновок експерта-автотоварознавця ОСОБА_5 № 1210 від 27 червня 2023року, згідно з яким матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля NISSAN LEAF державний номерний знак НОМЕР_2 становить 356 498,51грн, а ринкова вартість цього автомобіля в пошкодженому стані внаслідок ДТП складає 112 526,42грн.

Згідно з висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи № 1825-24 від 15 серпня 2024року, яка була проведена на підставі ухвали суду за клопотанням представника позивача, за матеріалами висновку № 1210 експерта-автотоварознавця ОСОБА_5 від 12 червня 2023року: вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля NISSAN LEAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, 14 червня 2023року складає 356 497,96грн, а ринкова вартість автомобіля NISSAN LEAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 у пошкодженому стані після ДТП, що мала місце 14 червня 2023року складає 108596,63грн; за матеріалами звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05 вересня 2023року, складеного ФОП ОСОБА_4 : вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля NISSAN LEAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 14 червня 2023року складає 370262,36грн, а ринкова вартість автомобіля NISSAN LEAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 у пошкодженому стані після ДТП, що мала місце 14 червня 2023року, складає 100365,84грн.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що позивач має право на отримання страхового відшкодування у розмірі, визначеному положеннями статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме в розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Виснував, що оскільки розмір завданої позивачу шкоди складає 247 901,33грн, що відповідає різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (356 497,96грн 108 596,63грн), полісом і договором добровільного страхування визначено франшизу в розмірі 2600грн кожним, відповідачем сплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 129 006,74 грн, позивач має право на отримання недоплаченої суми страхового відшкодування, у тому числі на підставі договору добровільного страхування в частині, що не покрита страховим полісом, у розмірі 113 694,59грн (247 901,33 грн 2600грн 2600 грн 129 006,74 грн). Проте, у межах заявлених позовних вимог стягненню з відповідача на користь позивача підлягає недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 109 815,35грн.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, так як судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону було передбачено, що страховою компанією відшкодовуються витрати, понесені у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, у тому числі пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (ст. 12 Закону).

При цьому стаття 30 Закону визначала, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 1825-24 від 15 серпня 2024року, яка була проведена на підставі ухвали суду, вартість автомобіля NISSAN LEAF, державний номерний знак НОМЕР_2 до ДТП за обома розрахунками проведеними експертом складає: 356 497,96грн та 370 262,36грн, а вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу позивача визначена в розмірі 484 632,42грн та 513 224,02грн відповідно, тобто витрати на відновлювальний ремонт перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Тож, належний позивачу автомобіль вважається фізично знищеним, так як його ремонт є економічно необґрунтованим, про що не сперечаються сторони даної справи.

Отже, позивач має право на отримання страхового відшкодування у розмірі, визначеному положеннями статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме в розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, як вбачається зі змісту договору добровільного страхування «Комплекс» №12-06/ЕР-212624489 від 23 грудня 2022року, предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником або іншою особою, допущеною до керування на законних підставах, життю, здоров`ю, працездатності, майну третіх осіб під час експлуатації забезпеченого наземного транспортного засобу та майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом.

Відповідно до п. 7 цього Договору страховим випадком за видом 1 є: подія, внаслідок якої заподіяна шкода потерпілим третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Страховим випадком за видом 2 є: пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди без вини водія та виключно за участю двох та більше транспортних засобів за умови, що всі учасники ДТП є встановленими і згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникла цивільно-правова відповідальність іншого/інших учасників зазначеної пригоди.

Відповідно до п. 14 Договору цей договір гарантує виплату страхового відшкодування якщо страховий випадок настав з використанням транспортного засобу в період, непередбачений полісом ОСЦПВ (при укладенні поліса ОСЦПВ з умовою використання транспортного засобу тільки у зазначені періоди) з врахуванням умов цього договору.

Так, полісом обов`язкового страхування № 212624489, а саме пунктом «особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу», встановлено, що транспортний засіб ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , використовується не протягом повного строку використання, а лише у період з шостого по одинадцятий місяць, про що свідчать відповідні відмітки в даному пункті.

Згідно частини першої статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Тож, страхувальник та страховик, будучи вільними в укладенні договору, на власний розсуд визначили такі умови договору у Полісі ОСЦПВ щодо забезпечення відповідного транспортного засобу лише в обумовлені місяці року.

Як вбачається з пунктів 10,11 Договору, страховий платіж за цим договором становив 340грн, страховий платіж за Полісом ОСЦПВ складає 319грн, що співпадає із сумою страхового платежу зазначеного у Полісі ОСЦПВ. Загалом за Договором і Полісом ОСЦПВ: 659грн.

Також предметом договору страхування у пункті 6 Договору вказано, що забезпеченим транспортним засобом є саме той, який вказано у п. 7 та п. 8 Полісу ОСЦПВ.

Тож, з огляду на вказане та на те, що страховий платіж був єдиним та загалом за Договором і Полісом ОСЦПВ становив 659грн, страхувальник не сплачував ще додаткових сум, апеляційний суд доходить висновку про те, що договір добровільного страхування «Комплекс» №12-06/ЕР-212624489 від 23 грудня 2022року та поліс обов`язкового страхування № 212624489 є складовими один одного, об`єднані єдиними умовами, які перекликаються та повторюються в обох документах.

Тож, у даному випадку договір добровільного страхування «Комплекс» № 12-06/ЕР-212624489 від 23 грудня 2022року не збільшує ліміту відповідальності відповідача, а лише передбачає окремий вид страхування відповідних ризиків з обумовленою чинністю.

Отже, оскільки ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб NISSAN LEAF державний номерний знак НОМЕР_2 , відбулась 14 червня 2023року і саме в цей період у ОСОБА_2 , з вини якого сталася вказана ДТП, його цивільно-правова відповідальність була застрахована відповідно до поліса обов`язкового страхування №212624489, а отже, саме в межах ліміту, встановленого цим полісом, несе відповідальність відповідач за даним страховим випадком.

Пункт 14 Договору лише гарантує виплату страхового відшкодування якщо б страховий випадок настав з використанням транспортного засобу в період, не передбачений полісом ОСЦПВ (при укладенні поліса ОСЦПВ з умовою використання транспортного засобу тільки у зазначені періоди) з врахуванням умов цього договору, однак така умова не відбулась, оскільки ДТП сталось в період, який охоплювався Полісом ОСЦПВ, а тому вказаний пункт і не був застосований страховиком.

Отже, загальний ліміт за полісом ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів № 212624489 та за договором «Комплекс» № 12-06/ЕР-212624489 від 23 грудня 2022року за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000грн.

На вказані обставини справи, суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку, що пункт 14.1 Договору добровільного страхування про те, що цей договір гарантує виплату страхового відшкодування якщо страховий випадок настав з використанням транспортного засобу в період, непередбачений полісом ОСЦПВ (при укладенні такого поліса з умовою використання транспортного засобу тільки у конкретні періоди), суперечить закону, яким заборонено використання транспортного засобу без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Помилково вважав, що право власника на користування своїм майном в даному випадку обмежено договором страхування (полісом), а також, що загальний ліміт відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212624489 та за договором «Комплекс» № 12-06/ЕР-212624489 від 23 грудня 2022року з урахуванням франшизи складає 314 800,00грн.

Апеляційний суд наголошує, що враховуючи ліміт відповідальності відповідача у розмірі 160 000,00грн, різність сум завданого збитку та залишкової вартості автомобіля за висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи № 1825-24 від 15 серпня 2024року не мають значення, оскільки в будь-якому разі різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди перевищуватиме ліміт відповідальності у 160000грн.

Тож, враховуючи, що відповідачем сплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 129 006,74 грн, сума недоплаченого страхового відшкодування відповідачем в межах ліміту та з урахуванням франшизи становить: 160 000,00грн - 2 600,00грн - 129 006,74грн = 28393,26грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 28 393,26грн.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити частково апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, які в цій справі складаються із судового збору та витрат на проведення судової експертизи, апеляційний суд виходить з наступного.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частини десятої статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Позивачем були понесені витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в суді в розмірі 18 932,83грн, яка приймалась до уваги судом та витрати на сплату судового збору у сумі 1 098,15грн.

Приймаючи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 5179,10грн (28393,26 / 109815,35 х 20 030,98 = 5 179,10).

Відповідач поніс витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816,80грн.

Відповідно з позивача ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 347,06 грн (81422,09 / 109815,35 х 1816,80 = 1 347,06).

Застосовуючи частину десяту статті 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат, слід стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 832,04грн ( 5 179,10 1 347,06).

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 28 393,26грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 832,04грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2025року.

Судді: