УХВАЛА

11.09.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районнго суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд із позовом, де зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

На випадок смерті ОСОБА_3 залишив заповіт, за змістом якого заповідав все належне рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Позивач зауважує, що спадщину після смерті особа вона прийняла, звернулась до нотаріуса з відповідною заявою.

Крім спадкоємця за заповітом (позивача ОСОБА_1 ) спадкоємцями померлого на обов`язкову частку у спадщині є його діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (спільна дитина ОСОБА_5 (третя особа) та померлого); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (спільна дитина позивача та померлого).

Після спадкодавця відкрилася спадщина на належне померлому майно, зокрема:

-квартиру АДРЕСА_1 , 1/3 частина якої належала померлому особисто на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.09.1998 року, а 2/3 частини квартири належали матері спадкодавця - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.09.1998 року та договору дарування квартири за реєстром №2293 від 05 жовтня 2001 року;

-квартиру АДРЕСА_2 , 1/2 частина якої належала померлій матері спадкодавця ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири за реєстром №9304 від 11 листопада 2002 року, а 1/2 частина належала батькові спадкодавця - ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі рішення Корольовського районного судум. Житомира по справі №296/725/16-ц від 06 вересня 2017 року;

-житловий будинок АДРЕСА_3 , який належав померлій матері спадкодавця ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу за реєстром №54 від 04 лютого 2012 року;

-земельну ділянку по АДРЕСА_3 , площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:0052, яка належала померлій матері спадкодавця ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу за реєстром №54 від 04 лютого 2012 року;

-земельну ділянку по АДРЕСА_3 , площею 1,2839 га, кадастрові номери :01:001:0053 та :01:001:0054, яка належала померлій матері спадкодавця ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу за реєстром №55 від 04 лютого 2012 року.

Позивач стверджує, що приватним нотаріусом Царіциною І.С. відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №304/02-14 від 25 липня 2025 року у зв`язку з неподачею заяв про прийняття спадщини ОСОБА_3 після своїх батьків смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_7 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_8 .

Вказуючи на фактичне проживання ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_7 , на час смерті останньої, а також на обставини фактичного вступу в управління майном (утримання, догляд) після смерті ОСОБА_8 , позивач просить встановити факт прийняття ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_7 та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_8 , спадщину після яких він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав..

В подальшому на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій відповідний учасник зауважує, що, оскільки ОСОБА_3 не був зареєстрований за адресами проживання своїх батьків, тобто інформація про таке відсутня за реєстрами територіальної громади, нотаріус, вирішуючи питання реалізації спадкових прав іншого спадкоємця після смерті ОСОБА_7 - відповідача ОСОБА_2 , фактично не зможе повідомити позивача про можливість порушення її прав.

Вказане, на думку позивача, може призвести до отримання відповідачем свідоцтв про право на спадщину та покликатиме потребу їх оспорювання в судовому порядку, а в разі відчуження майна відповідних правочинів.

З огляду на викладене, позивач просить накласти арешт на спадкове майно, зареєстроване за ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд додає, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

В даному випадку слід звернути увагу, що позивачем не надано доказів на підтвердження прав відповідача ОСОБА_2 як спадкоємця, отже підстави передбачати можливість відчуження майна даної особою відсутні.

Крім того, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно не впливають на можливість виконання рішення суду за змістом заявлених вимог.

На стадії вирішення питання про забезпечення позову сторона позивача не змінювала предмет позову.

Враховуючи вищенаведене, заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.149-153 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її виготовлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Д.М.Лєдньов