Справа № 444/538/23 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/739/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
Провадження № 22-ц/811/617/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року та на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, яке придбане та набуте під час проживання у зареєстрованому шлюбі,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2023 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на майно.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 03 червня 2006 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем.

Після одруження вони на початках проживали у будинку матері ОСОБА_1 ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 .

У 2008 році вона закінчила інтернатуру ЛНМУ ім. Д. Галицького і з 23 червня 2008 року була прийнята на посаду лікаря-невропатолога в поліклінічне відділення №2 першої міської клінічної лікарні ім.. Кн. Лева у м. Львові.

З кінця 2008 року по 2015 рік вона перебувала у декретній відпустці у зв`язку із народженням та доглядом за трьома дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у США, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З 16 квітня 2015 року вона продовжила роботу на посаді лікаря-невропатолога.

У період шлюбу нею на своє ім`я було придбано майно, а саме:

18 вересня 2007 року нею за особисті кошти було придбано легковий автомобіль MERCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

11 листопада 2013 року нею за особисті кошти було придбано земельну ділянку площею 0,0900 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:010:0139, на якій уже знаходився збудований житловий будинок накритий металочерепицею;

20 лютого 2019 року нею за особисті кошти було придбано легковий автомобіль VOLVO ХС60, загальний легковий-загальний універсал-В, сірого кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Все це майно позивачка вважала особистою власністю, оскільки було придбано за кошти які в різний час передавала її мама ОСОБА_9 працюючи офіційно у США.

Відповідач жодної фінансової чи особистої трудової участі у ремонтно-будівельних роботах не приймав, всі роботи замовлялися і оплачувалися позивачкою особисто, виключно позивачка вибирала, погоджувала і оплачувала будівельні та оздоблювальні матеріали, домовлялася з майстрами-виконавцями робіт, оплачувала їх роботу. Відповідач процесом ремонту та облаштування будинку не цікавився взагалі, оскільки знав, що все фінансується її мамою, він до того не має жодного відношення, тому не вправі був втручатися і давати вказівки, а просто допомагати не бажав, тому будь-які роботи в будинку ним просто ігнорувалися, з ним ніхто не радився, його допомоги не просив. Весь процес до деталей позивачка узгоджувала виключно зі своєю мамою.

Так само відповідач не приймав жодної фінансової участі у купівлі нею двох автомобілів у 2007 році та 2019 році.

З врахуванням наведеного позивачка на підставі ст.57 СК України просила:

визнати за нею право особистої приватної власності на:

житловий будинок загальною площею 154.8 кв.м., житловою 68.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227; земельну ділянку кадастровий номер :01:010:0139, площею 0.09 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 27;

транспортний засіб марки VOLVO ХС60, загальний легковий-загальний універсал-В, сірого кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

кошти, одержані від відчуження транспортного засобу марки МЕRCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_4 , в сумі 50 000.00 (п`ятдесят тисяч гривень, 00 коп.) (т.1 а.с.2-5).

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, яке придбане та набуте під час проживання у зареєстрованому шлюбі.

Позовні вимоги мотивував тим, що за час проживання у шлюбі із ОСОБА_3 ними за спільні кошти було придбано легковий автомобіль MERCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_1 , земельну ділянку площею 0,0900 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:010:0139, на якій уже знаходився збудований житловий будинок накритий метало черепицею та легковий автомобіль VOLVO ХС60, загальний легковий-загальний універсал-В, сірого кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Зазначав, що за спільні кошти сімейного бюджету він протягом 2014-2019 років він зводив будинок АДРЕСА_2 загальною площею 154,8 кв.м. і вартістю 1 820 993 гривень, а остаточного вигляду будинок набув у липні 2021 року коли було проведено монтаж вікон і дверей, які також були придбані за спільні сімейні кошти.

Наявність у нього фінансових можливостей вказують на те, що починаючи з 09 лютого 2001 року і по даний час він безперервно (за винятком нетривалих періодів від 15 травня 2012 року до 01 листопада 2012 року та 30 вересня 2016 року до 14 жовтня 2016 року) працював на різних посадах в тому числі в банківській сфері та проходив військову службу у Державній прикордонній службі ( НОМЕР_5 ).

Натомість ОСОБА_3 тривалий час (з 2009 по 2014 рік) перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною, і тому фактично весь тягар утримання сім`ї у вказаний період лежав виключно на ньому.

З врахуванням зазначених обставин позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 на підставі ст.ст.60, 61, 63, 64, 68, 69, 71 СК України просив:

поділити майно між ним та ОСОБА_3 у наступний спосіб:

визнати право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки площею 0.09 га, кадастровий номер :01:010:0139, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнати право спільної часткової власності ОСОБА_3 на частину земельної ділянки площею 0.09 га, кадастровий номер :01:010:0139, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнати право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 загальною площею 154.8 кв.м.;

визнати право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 загальною площею 154.8 кв.м.;

визнати право власності ОСОБА_1 на автомобіль Volvo ХС 60, д.н.з. НОМЕР_3 , 2011 р.в.;

стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 271 084 грн.;

стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 58 515.00 грн. компенсації за автомобіль Mersedes Benz, д.н.з. НОМЕР_4 , 1996 р.в (т.1 а.с.159-166).

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, яке придбане та набуте під час проживання у зареєстрованому шлюбі залишено без розгляду.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності - задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 (РНОКГІГІ НОМЕР_6 ) праві особистої приватної власності на житловий будинок загальною площею 154.8 кв.м житловою 68.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227.

Визнано за ОСОБА_3 (РПОКПП НОМЕР_6 ) право особистої приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:010:0139, площею 0.09 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 27.

Визнано за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право особистої приватної власності на транспортний засіб марки VOLVO ХС60, загальний легковий-загальний універсал-В, сірого кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Визнано за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право особистої приватної власності на кошти, одержані від відчуження транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_1 , в сумі 50 000.00 (п`ятдесят тисяч гривень, 00 коп.).

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року та рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі на ухвалу суду від 07 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 посилається на те, що ні він ні відповідач ОСОБА_1 не були повідомлені належним чином про слухання справи на 07 лютого 2025 року. На вказану дату не призначалося судове засідання по даній справі. Таким чином судом першої інстанції неправильно застосовано п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі на рішення суду від 07 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 посилається на те, що за спільні сімейні кошти ними у 2013 році була придбана земельна ділянка на якій у період з 2014 по 2019 роки зводився житловий будинок АДРЕСА_2 . Будинок був зданий в експлуатацію у 2019 році, а остаточного вигляду набув у липні 2021 року коли було проведено монтаж вікон і дверей. У цей період вони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Право власності на будинок виникло у подружжя у серпні 2019 року тобто через шість років після придбання земельної ділянки і підставою було завершення будівництва, а не цивільно-правова угода, яка укладалася із третьою стороною.

Усі долучені письмові документи, в тому числі показання свідків не можна вважати такими, що належним чином спростовують презумпцію спільного набуття майна подружжям ОСОБА_10 .

Автомобіль MERCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль VOLVO ХС60, загальний легковий-загальний універсал-В, сірого кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 також були придбані у шлюбі і є спільною сумісною власністю.

Суд першої інстанції побудував свою позицію на припущеннях, не взявши до уваги тривалість шлюбу (2006-2024 роки), те що ОСОБА_1 постійно працював, а ОСОБА_3 тривалий час (2009-2014 роки) перебувала у декретній відпустці.

Просив скасувати ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року та рішення цього суду від 07 лютого 2025 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 та задовольнити його зустрічний позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 на її заперечення перевіривши законність та обґрунтованість ухвали та рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що автомобілі MERCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_1 , VOLVO НОМЕР_7 , загальний легковий-загальний універсал-В, сірого кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також земельна ділянка та житловий будинок по АДРЕСА_2 , хоч і набуті ОСОБА_3 у період шлюбу, проте, не за спільні кошти подружжя, а за кошти подаровані її матір`ю, що є її особистими коштами.

З такими висновками суду погодитися не можна із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2006 року по 08 березня 2023 року.

Від подружнього життя у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у США, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18 жовтня 2007 року ОСОБА_3 придбала легковий автомобіль MERCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується листом Головного Сервісного Центру МВС у Львівській області від 05 січня 2023 року №31/13-1-0/Аз (т.1 а.с.89).

21 травня 2022 року вищевказаний транспортний засіб був відчужений ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу транспортного засобу №4646/2022/3183801 та перереєстрований на нового власника, вартість транспортного засобу складала 50 000 гривень (т.1 а.с.85).

Згідно висновку судового експерта Галамай Б.І. №11 від 15 січня 2024 року середня ринкова вартість автомобіля MERCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 117 030 гривень (т.2 а.с.200-206).

За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11 листопада 2013 року ОСОБА_14 продала, а ОСОБА_3 купила земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:010:0139, за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно п.2.1 Умов договору ділянка була придбана за суму 53 200 гривень (т.1 а.с.12; 119-122).

Згідно висновку експерта про результати проведення будівельно-технічної експертизи по заяві адвокатки Огородник І.І., яка діє як представник в інтересах ОСОБА_3 станом на 11 листопада 2013 року на земельній ділянці з кадастровим номером :01:010:0139, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 знаходився житловий будинок, збудована «коробка», тобто були виконані будівельні роботи з улаштуванням фундаменту, стін, перекриття дахових конструкцій, дахового перекриття, що відповідає ступеню будівельної готовності 62% (т.1 а.с.14-29).

Згідно Декларації про готовність об`єкта, будівництво якого здійснювалось на підставі будівельного паспорта, яка зареєстрована в Департаменті ДАБІ у Львівській області 20 серпня 2019 року №ЛВ 53, орієнтовна вартість будинку за адресою: АДРЕСА_2 становить 1 812 993 гривень (п.7 Декларації) (т.1 а.с.222-223).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18 січня 2021 року державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради за Варшавською О.О. зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 153,8 кв.м. житлова площа 68,8 кв. м. (т.1 а.с.18).

20 лютого 2019 року ОСОБА_3 придбала легковий автомобіль VOLVO ХС60, легковий-загальний універсал-В, сірого кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ., вартістю 248 891,6 гривень (т.1 а.с.90-94).

Згідно висновку експерта Галамай Б.І. від 15 січня 2024 року №12 ринкова вартість автомобіля VOLVO ХС60, легковий-загальний універсал-В, сірого кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 12 січня 2924 року становить 542 167,12 гривень (т.168-186).

За договором дарування рухомого майна від 10 квітня 2024 року ОСОБА_9 подарувала своїй дочці ОСОБА_3 кошти в сумі 79 500 доларів США.

Як зазначено у п.2 Договору дарування, передача грошей на момент підписання ними цього договору вже здійснена, оскільки дарувальниця ( ОСОБА_9 ) передала, а обдарована прийняла в дар:

15000 доларів США готівкою 18 травня 2009 року;

8 500 доларів США готівкою 05 вересня 2016 року;

решту суми в розмірі 56 000 доларів США, передана дарувальницею в дар обдарованій частинами грошовими переказами із закордону, а саме:

14 лютого 2014 року переказ на суму 15 000 доларів США;

06 липня 2016 року переказ на суму 1000 доларів США;

21 липня 2020 року переказ на суму 20 000 доларів США;

02 грудня 2021 року переказ на суму 20 000.

Грошові кошти (дарунок) в сумі 15000 доларів США передані дарувальницею та прийняті в дар обдарованою готівкою 18 травня 2009 року для купівлі нею в особисту власність помешкання (будинку) із земельною ділянкою, проведення в ньому ремонту, за потреби, та його облаштування меблями та всім необхідним для зручного проживання.

Грошові кошти (дарунок) в сумі 8500 доларів США передані Дарувальницею та прийняті в дар обдарованою готівкою 05 вересня 2016 року для купівлі нею в особисту власність легкового автомобіля для його власного використання, марку якого обдарована могла вибрати на її розсуд.

Грошові кошти (дарунок) в сумі 56 000 доларів США передані дарувальницею частинами грошовими переказами та прийняті в дар обдарованою для проведення ремонтних робіт в будинковолодінні по АДРЕСА_2 для його облаштування меблями та всім необхідним для зручного проживання (т.2 а.с.11-13).

Згідно рішення Жовківського районного суду м. Львова від 08 березня 2023 року у справі №444/2503/22 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункт 3 частини першої статті 57 СК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21)).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна чи майнових прав, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті чи оформлені (див. зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року у справі № 755/12204/18 (провадження № 61-2401св21)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що:

«у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 3 частини першої статті 57 СК України та вказано, що «у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 203/284/17 (провадження № 61-7751св19) вказано, що: «статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 553/2152/19 (провадження № 61-6722св21) зазначено, що: «відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують».

Матеріалами справи беззаперечно стверджується, що легковий автомобіль MERCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_1 , легковий автомобіль VOLVO ХС60, універсал-В, сірого кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , земельна ділянка та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 було набуто ОСОБА_3 в період шлюбу з ОСОБА_1 а тому існує презумпція спільності майна подружжя на це майно (ст.60 СК України).

Зазначена презумпція мала бути спростована ОСОБА_3 .

Остання мала довести, що всі кошти, які передавала ОСОБА_9 їй у період з 2006 по 2020 роки були її особистими коштами.

Таких обставин позивачка не довела.

Як встановлено судом, після реєстрації шлюбу (03 червня 2006 року), сторони проживали в будинку матері ОСОБА_1 ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 .

Із трудової книжки ОСОБА_3 встановлено, що така з 1999 року по 2006 рік навчалася у Львівському державному університеті ім. Д. Галицького, з 2006 по 2008 рік проходила інтернатуру, з 23 червня 2008 року прийнята на посаду лікаря невропатолога в поліклінічне відділення №2 1-ї міської клінічної лікарня ім. Кн. Лева м. Львова.

З кінця 2008 року по 2015 рік ОСОБА_3 перебувала у декретній відпустці у зв`язку із народженням та доглядом за трьома дітьми.

З 2015 року і по даний час ОСОБА_3 працює на посаді лікаря невропатолога в поліклінічному відділенні №2 1-ї міської клінічної лікарня ім. Кн. Лева м. Львова.

Як вбачається із трудової книжки відповідача ОСОБА_1 , такий на момент реєстрації шлюбу обіймав посаду головного інженера філії «Жовківський райавтодор», із займаної посади був звільнений 11 липня 2011 року.

З 01 вересня 2011 р. до 15 травня 2012 р. обіймав посаду директора ПП «Арт лімітед».

З 30 травня 2012 р. по 14 грудня 2012 р. отримував допомогу по безробіттю.

З 01 листопада 2012 р. прийнятий на посаду фахівця адміністративно-господарського сектору АТ «Дельта Банк», звільнений 30 вересня 2016 р.

З 14 жовтня 2016 р. ОСОБА_1 призначено виплату допомоги по безробіттю, яку припинено 01 листопада 2016 р. (т.1 а.с.224-228).

На даний час позивач проходить службу у Державній прикордонній службі ВЧ НОМЕР_8 .

Також матеріали справи вказують про те, що мама ОСОБА_3 - ОСОБА_9 тривалий час проживає та працює в США і в період з 2009 по 20021 роки неодноразово здійснювала перекази валютних коштів (долари США) на рахунок своєї дочки (т.1 а.с.43-79). Весь цей період ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали як сім`я і дані кошти ОСОБА_3 використовувала в інтересах сім`ї, а не для особистих потреб.

Щодо приватної власності на автомобіль MERCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Із листа-відповіді АТ АКБ «Львів» від 24 січня 2023 року №432/0-18/24 вбачається, що згідно угоди 4179.00.2.10 від 26 травня 2006 року у ОСОБА_3 було на рахунку 10 000 доларів США. Повернення 18 вересня 2007 року на рахунок НОМЕР_9 . Зняття депозитних коштів з рахунку 18 вересня 2007.

Отже, через місяць після зняття депозиту 18 жовтня 2007 року ОСОБА_3 придбала легковий автомобіль MERCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_1 , а в подальшому - 21 травня 2022 року відчужила його за договором купівлі-продажу транспортного засобу №4646/2022/3183801 за 50 000 гривень.

У період з 2007 року по 2022 роки вся сім`я користувалася цим автомобілем.

Крім цього, із наявних у справі доказів неможливо встановити, що 18 жовтня 2007 року ОСОБА_3 із особистих заощаджень 10 000 доларів США, які були у неї на депозиті до шлюбу, придбала для себе автомобіль MERCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Щодо приватної власності ОСОБА_3 на житловий будинок, земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіль VOLVO ХС60, універсал-В, сірого кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Як зазначено вище, вказана земельна ділянка була придбана ОСОБА_3 11 листопада 2013 року за 53200 гривень на якій вже був розташований житловий будинок (коробка) та накритий металочерепицею.

На той час сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, виховували трьох неповнолітніх дітей. ОСОБА_3 перебувала у декретній відпустці по догляду за дітьми, і основним джерелом їхнього існування була заробітна плата ОСОБА_1 .

Очевидно, що рівень заробітної плати ОСОБА_1 та перебування у відпустці по догляду за дітьми ОСОБА_3 не дозволяли сім`ї здійснити таку дороговартісну як-от: земельна ділянка із вже збудованим житловим будинком у м. Жовква Львівської області.

Тому очевидно, що подружжя ОСОБА_10 при фінансовій допомозі ОСОБА_9 (15000 доларів США плюс відсотки) придбало вказану нерухомість, яку оформили на ОСОБА_3 .

Також всі інші суми які ОСОБА_9 передавала наручно (8 500 доларів США готівкою 05 вересня 2016 року) чи пересилала через банківські установи ОСОБА_3 ( 14 лютого 2014 року переказ на суму 15 000 доларів США; 06 липня 2016 року переказ на суму 1000 доларів США; 21 липня 2020 року переказ на суму 20 000 доларів США; 02 грудня 2021 року переказ на суму 20 000 гривень, була фінансова допомога сім`ї ОСОБА_10 (батька, матері та трьох онуків), для облаштування власного будинку та придбання новішого автомобіля.

Здійснюючи переказ таких коштів на свою дочку ОСОБА_3 - ОСОБА_9 очевидно знала, що її дочка перебуває у зареєстрованому шлюбі, подружжя ( а не дочка одноособово) будує будинок для проживання разом з дітьми, очевидно вона не бажала розлучення дочки з чоловіком, а скоріше їх примирення.

За інших обставин сторони мали б розлучитися ще у 2013 році, і в подальшому окремо будувати собі життя.

Що до договору дарування рухомого майна від 10 квітня 2024 року згідно якого ОСОБА_9 та ОСОБА_3 нотаріально оформили договір дарування грошових коштів в сумі 79 500 доларів США як особисту власність останньої, то вказаний договір колегія оцінює критично, оскільки цей договір сторони оформили вже після розлучення ОСОБА_3 з ОСОБА_1 та звернення сторін до суду про визнання майна особистою власністю та його поділ..

Колегія погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що право власності на будинок виникло у подружжя у серпні 2019 року, тобто через шість років після придбання ними земельної ділянки і підставою було завершення будівництва, а не цивільно-правова угода, яка укладалася із третьою стороною. Очевидно у спорудження спірного будинку було вкладено не тільки кошти які пересилала ОСОБА_9 із США, а й спільні кошти подружжя, які ніхто не облікував, бо не було такої потреби.

Тому усі долучені письмові документи, в тому числі показання свідків не можна вважати такими, що належним чином спростовують презумпцію спільного набуття майна подружжям ОСОБА_10 .

Таким чином, наявні у справі докази на дають підстав для висновку про визнання за ОСОБА_3 права особистої власності на легковий автомобіль MERCEDES-BENZ 210, 1996 р. реєстраційний номер НОМЕР_1 , легковий автомобіль VOLVO ХС60, універсал-В, сірого кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 оскільки нею не спростовано презумпцію спільності майна подружжя на це майно.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про задоволення первісного позову ОСОБА_3 .

Також суд першої інстанції ухвалою від 07 лютого 2025 року залишив без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Встановлено, що ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи на 10 жовтня 2024 року, на 19 листопада 2024 року, на 06 лютого 2025 р. не з`явився у ці судові засідання, не надіслав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення без розгляду його зустрічного позову.

Залишення позову без розгляду не перешкоджає особі після усунення умов, що були підставою залишення позову без розгляду, звернутися до суду повторно.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 , а ухвалу цього суду від 07 лютого 2025 року про залишення зустрічного позову ОСОБА_1 без розгляду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності відмовити.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 07 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.