Провадження 2/193/214/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 вересня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Оселедець О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Терещенка Дмитра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позовної заяви.

24.05.2024 до суду надійшла вищевказана позовна заява представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_4 , згідно якої, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, представник позивача просив відшкодувати позивачеві матеріальну шкоду у розмірі 248 650,01 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., які були завдані позивачеві внаслідок ДТП, а також всі понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позову вказує, що 05.01.2024 о 18 год 35 хв. відповідач ОСОБА_4 в с. Вишневе Криворізького району Дніпропетровської області керуючи автомобілем "Volkswagen Passat", д/н НОМЕР_1 , виїжджаючи із АЗС ВОГ, розташованої поблизу с. Вишневе Криворізького району Дніпропетровської області, не надав переваги в русі, тому допустив зіткнення з автомобілем "Volkswagen Passat", д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, зліва направо. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивачу було завдано матеріальні збитки у розмірі 322 340, 36 грн.

Згідно постанови Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2024 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до висновку експерта № 5403/24 від 27.03.2024, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу автомобіля "Volkswagen Passat", д/н НОМЕР_2 , складає 474 640,36 грн.. Тоді як ринкова вартість автомобіля у аварійному стані після ДТП становить 73 690,35 грн. Вартість самої експертизи згідно квитанції складає 2800 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг».

ТДВ «СГ «Оберіг» прийняло рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 152 300, яке було сплачено на реквізити зазначені в заяві про страхове відшкодування у строки передбачені Законом 1961 - IV.

Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди 474 640, 36 грн., страховою виплатою 152 300,00 грн. і залишковою ринковою вартістю автомобіля у аварійному стані після ДТП 73 690,35 грн., складає 248 650,01 грн., яку просить стягнути позивач із відповідача.

Окрім того вказує, що внаслідок дорожньої пригоди позивачу також заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок пошкоджень, якими фактично знищено автомобіль позивача, останній зазнав душевних страждань від втрати майна, якість його життя значно погіршилася, також через втрату автомобіля змінився ритм його життя. Він, як ветеран війни, що втратив кінцівку, зазнав значних побутових незручностей, пов`язаних із неможливістю вільного пересування, тому просив стягнути із відповідача моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

05.06.2024 за ухвалою судді від відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.60);

06.09.2024 за ухвалою суду у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено (а.с.89);

06.09.2024 за ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд справи (а.с.93);

09.12.2024 ухвалено заочне рішення згідно з яким позов задоволено частково, стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 322 340,36 грн та моральну шкоду у розмірі 12 000 грн. У задоволенні решти частини вимог відмовлено (а.с.108-111);

03.01.2025 ухвалено додаткове заочне рішення суду згідно з яким стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 2800 грн, а також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно суми задоволених позовних вимог у розмірі 3343,40 грн. Відмовлено у задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу (а.с.126-129);

16.01.2025 подано до суду заяву представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд основного заочного рішення (а.с.137-140);

20.01.2025 за ухвалою судді вказану заяву представника відповідача прийнято до свого провадження та призначено її до судового розгляду (а.с.150);

10.02.2025 за ухвалою суду скасовано заочне рішення суду від 09.12.2024 та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.172);

10.04.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов згідно з яким останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування свого відзиву зазначено, що позивачем не було враховано вартість автомобіля з урахуванням аварійних пошкоджень у розмірі 73 690,35 грн., адже цей автомобіль після пошкодження залишився саме у позивача. Також підкреслив, що за договором страхування, укладеного ТДВ «СГ «Оберіг» з відповідачем, було передбачено ліміт страхового відшкодування за заподіяну ним шкоду майну у розмірі 160 000 грн, проте вказана страхова компанія узгодила з позивачем розмір страхового відшкодування у сумі 152 300 грн., тобто решту 7700 грн., яка входить у цей ліміт, позивач покладає неправомірно на відповідача (а.с.188-192);

05.05.2025 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої, посилаючись на те, що оскільки автомобіль у пошкодженому стані після ДТП залишився у нього і його залишкова вартість складає 73 690,35 грн, тому з урахуванням матеріальної шкоди завданої ДТП у розмірі 474 640,36 грн. і сумою страхових виплат у розмірі 152 300 грн., просив стягнути з відповідача залишок невідшкодованих збитків, що складає у сумі 248 650,01 грн. (474 640,36 152 300 73 690,35). Решту позовних вимог позов підтримав повністю (а.с.198-205);

06.06.2025 за ухвалою суду клопотання представника відповідача про призначення (повторної) судової автотоварознавчої експертизи залишено без задоволення (а.с.214-216, 230-231);

28.08.2025 за ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд справи.

У судовому засіданні представник позивача свої уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив її задовольнити.

Представник відповідача, посилаючись на доводи зазначені ним у своєму відзиву на позов, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 05.01.2024 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та відповідача, внаслідок якої автомобіль "Volkswagen Passat", д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2024 винним у вчиненні цієї ДТП визнано саме ОСОБА_4 , який керував автомобілем "Volkswagen Passat", д/н НОМЕР_1 . ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Вказана постанова ніким не оскаржувалася та набрала законної сили 05.03.2024 (а.с. 9).

На момент ДТП відповідач ОСОБА_4 мав чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ТДВ «СГ «Оберіг», про що свідчить витяг із Централізованої бази даних МТСБУ - ЕР 213289396. Згідно якого ліміт страхового відшкодування майнової шкоди - 160 000 грн, франшиза - 0 грн. (а.с. 16).

05.03.2024 ТДВ «СГ «Оберіг» за заявою позивача ОСОБА_3 від 28.02.2024 (а.с.12) перерахувало на його користь страхове відшкодування у розмірі 152 300 грн. (а.с. 15).

Відповідно до висновку експерта № 5403/24 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ) від 27.03.2024, складеного судовим експертом Дроздовим Ю. В. для суду, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля "Volkswagen Passat", д/н НОМЕР_2 , складає 985 850,77 грн. Ринкова вартість до виникнення ДТП 474 640,36 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості, то відновлювати цей транспортний засіб економічно не доцільно. Таким чином, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого в ДТП вищевказаного транспортного засобу складає 474 640,36 грн.

Окрім того, вказаним висновком визначено ринкову вартість автомобіля у аварійному стані після ДТП, розмір якого становить 73 690,35 грн. (а.с. 18-22).

Норми права, які застосував суд, та висновки суду за результатами розгляду справи.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За ст. ст. 3, 6, п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на час виникнення спірних правовідносин (надалі Закон № 1961-IV), передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди; страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого; у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до положень ст. 36.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

При цьому, оскільки пошкоджений після ДТП автомобіль"Volkswagen Passat", д/н НОМЕР_2 , з залишковою ринковою вартістю 73 690,35 грн залишився саме у позивача, тому його представником слушно зменшені свої позовні до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування збитків на вказану суму.

За змістом ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом вказаних норм матеріального права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, можуть бути заявлені у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Щодо страхової виплати (страхового відшкодування) потерпілому, яка сплачена страховиком менше страхової суми (ліміту його відповідальності).

Як видно з листа ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», останній, як страховик заподіювача шкоди та потерпіла особа визнали за взаємною домовленістю суму, яку має отримати потерпіла особа у зв`язку із пошкодженням майна (152 300 грн), не керуючись при цьому актами оцінки майна.

Такі дії потерпілої особи та страховика відповідають положенням пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, в силу якої, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Оскільки рacta non obligant nisi gentes inte quas inita (договори не зобов`язують нікого, крім осіб, які в них беруть участь), тому домовленістю між двома сторонами не може бути збільшено обсяг відповідальності третьої особи, не сторони такого договору.

Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Відповідач ОСОБА_4 , як особа, яка уповноважила страховика, на підставі укладеного з ним договору та відповідно до вимог Закону, у разі настання страхового випадку захистити його майнові інтереси відповідно до максимально можливих розмірів страхового відшкодування, участі в укладенні цього договору не брав, не погоджував визначеною за домовленістю суму відшкодування, відповідно його умови не можуть розглядатися як такі, що звужують його інтереси, які захищені Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Таким чином, якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

Аналогічні висновки містяться у постанові ВС від 06.10.2021 справа № 362/3043/18 (провадження № 61-13063св20).

Під час розгляду справи установлено, що вартість матеріального збитку завданого потерпілому внаслідок ДТП (474 640,36 грн) явно перевищує ліміт відповідальності страховика (160 000 грн), про те який між тим, виплатив суму страхового відшкодування потерпілому за домовленістю з останнім не у максимальному розмірі ліміту своєї відповідальності (152 300 грн). Тобто, таким чином останні збільшили обсяг відповідальності відповідача, який участі у цих домовленостях не брав і не погоджував визначену за домовленістю суму відшкодування.

Таким чином, зважаючи на те, що вищевказані домовленості між страховиком і потерпілим явно звужують інтереси відповідача, які захищені Законом № 1961-IV, то суд доходить висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між вартістю матеріальних збитків визначених висновком № 5403/24 від 27.03.2024 (474 640,36 грн) та сумою максимального ліміту відповідальності ТДВ СГ «Оберіг» за договором страхування (160 000 грн) за вирахуванням вартості пошкодженого автомобіля, який залишився у позивача (73 690,35), що складає у сумі 240 950,01 грн.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини відповідача ДТП, має бути співмірно компенсована останнім.

Водночас при вирішенні питання щодо розміру моральної шкоди суд бере до уваги, що позивач був назавжди позбавлений можливості користуватись своїм автомобілем, оскільки внаслідок ДТП його було фактично знищено, про свідчать відповідні докази у справі, зокрема протоколом огляду колісного транспортного засобу, де вбачається, що кількість механічних ушкоджень фактичного зробив автомобіль не працездатним, водночас враховуючи відсутність засобу переміщення, який досить має вагоме значення у сьогоденному ритмі життя, оскільки позивач має інвалідність, про що свідчить відповідна відмітка на задному склі автомобіля належному позивачу, що досить суттєво та кардинально змінило його спосіб життя, тобто йому довелось витрачати час та знаходження додаткових фінансових ресурсів для вирішення питання знаходження іншого транспортного засобу, для того щоб він був мобільний у просторі та часі.

Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Заявлений позивачем до відшкодування розмір моральної шкоди 20 000 грн. суд вважає надмірним та завищеним, з урахуванням того, що на цей час не існує якогось сталого алгоритму визначення розміру моральної шкоди, але виходячи з характеру правопорушення і його наслідків для відповідача, тривалість його страждань і переживань, оцінивши усі чинники завданої моральної шкоди, виходячи із морально-правових імперативів справедливості, розумності й добросовісності суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 12 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

Розподіл судових витрат.

Софіївським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено додаткове заочне рішення від 03.01.2025 за яким були вирішені всі питання щодо розподілу судових витрати між сторонами, яке з одного боку позивачем та його представником в апеляційному порядку не оскаржувалося, а з іншого боку заяв про його перегляд у порядку ст. 284 ЦПК України відповідачем чи його представником до суду теж не подавалося.

Між тим, хоча додаткове рішення і є окремим процесуальним документом, проте в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України є невід`ємною складовою основного судового рішення, а тому у разі скасування основного рішення, додаткове рішення скасовується автоматично. До того ж суд приймає до уваги, що постановлене нове основне рішення у цій справі після його скасування у порядку ст. 288 ЦПК України, впливає на визначення розміру судових витрат, які були розподілені за заочним додатковим рішенням від 03.01.2025.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до вимог при зверненні до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі визначений п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», тобто 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, оскільки є інвалідом 2 групи, що підтверджено довідкою МСЕК серії 12 ААГ за № 576849, причиною інвалідності стала травма, поранення які пов`язані із захистом Батьківщини. Вказана група встановлена безстроково.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, визначено, що ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог.

Враховуючи, що судом були задоволені частково позовні вимоги та стягнуто із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 240 950,01 грн. і моральну шкоду у розмірі 12000 грн., що у сумі складає 252 950,01 грн., то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеної суми позовних вимог, що складає у розмірі 2 529,40 грн.

Крім того, позивачем також були понесені витрати на проведення експертного дослідження судовим експертом у сумі 2800 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.1.1 від 23.02.2024 (а.с. 44, 1), тому такі витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги представника позивача Терещенка Дмитра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 240 950,01 грн та моральну шкоду у розмірі 12 000 грн, що у сумі складає 252 950 (двісті п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень 01 коп.

У задоволенні решти частини вимог відмовити.

Скасувати додаткове заочне рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03 січня 2025 року, яким були розподілені судові витрати по цій справі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесенні позивачем на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 2 529 (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстроване місце постійного проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 08.09.2025.

Суддя О. В. Томинець