Справа № 369/6961/25
Провадження № 2-о/369/411/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 м. Київ

Києво-Святошинського районного суду Київської області, Скрипник О.Г., розглянувши матеріли заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Виконавчий комітет Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання особи недієздатною,

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Виконавчий комітет Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання особи недієздатною.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просить: заборонити ОСОБА_2 та будь-яким третім особам, які діють або можуть діяти від її імені вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна ОСОБА_2 належного їй на праві власності до набрання рішення суду законної сили у справі № 369/6991/25 щодо визнання її недієздатною.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в частині поданої заяви про забезпечення позову, вважає, що вказана заява позивача не підлягає задоволенню наступних підстав.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч.5 ст. 153 ЦПК України).

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту ч. 1 ст. 8 Конституції України - охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК - ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України, правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконання рішення суду.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що у заявника відсутній спір з будь-якими особами, у тому числі з ОСОБА_2 , яка за твердженням заявника страждає на стійкий хронічний розлад та яку він просить визнати недієздатною.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав інших осіб.

Оскільки в заві про забезпечення позову заявником не доведено, що його права можуть бути порушені невжиттям заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в подальшому виконання рішення суду, суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 149-153, 154 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про забезпечення позову, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Оксана СКРИПНИК