ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6510/25 Справа № 932/541/23 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В.І. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року (головуючий суддя Цитульський В. І., повний текст рішення складено 26 січня 2024 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.07.1997 року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.11.2018 року зазначений шлюб було розірвано. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

26.01.2012 року між подружжям укладено шлюбний договір, згідно з положеннями якого визначено, що у випадку розірвання шлюбу чи окремого проживання подружжя, діти подружжя проживатимуть разом із дружиною, а чоловік забовтується утримувати дружину та дітей в розмірі не менше 5 прожиткових мінімумів для відповідної категорії осіб на кожного.

Однак в порушення умов шлюбного договору відповідач матеріальну допомогу не надає, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Просила стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів на утримання колишньої дружини ОСОБА_2 та на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з грудня 2020 року по січень 2023 року в сумі 652735 грн.; - пеню за прострочення сплати аліментів на утримання колишньої дружини ОСОБА_2 та на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 24.04.2023 року в сумі 665699 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів на утримання колишньої дружини ОСОБА_5 за період з грудня 2020 року по січень 2023 року в сумі 317 600 грн.; заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з грудня 2020 року по січень 2023 року в сумі 335 135 грн.; пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за грудень 2020 року - січень 2023 року, станом на 24.04.2023 в сумі 332 585,30 грн. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволення позовних вимог.

Посилаючись на те, що в суд першої інстанції був поданий зустрічний позов про внесення змін до шлюбного договору щодо розміру аліментів, однак він був повернутий відповідачу через порушення строків звернення.

До зазначеного зустрічного позову та як самостійний доказ долучено довідку про доходи відповідача, що свідчить про те, що платник аліментів вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, він є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні, що узгоджується з правовою позицією від 14.12.2020 року ВС КЦС у справі №661/905/19.

Крім того, відповідач, як батько не заперечує щодо свого обов`язку відносно сплати аліментів на утримання та виховання дитини, проте визначений у шлюбному договорі розмір аліментів та розмір утримання на відповідача є неспіврозмірний з його доходами. Дійсно при укладені цього договору він був платоспроможний та міг утримувати дітей та дружину у будь-якому випадку, але життя внесло неабиякі корективи, що значно позначилося на його фінансовому становище.

Так, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 08.05.2023 року, починаючи з 2019 року доходи значно зменшилися, а після лютого 2022 року, через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, взагалі дійшли нулю оскільки підприємство, учасником якого він став, знаходилось у Харкові та повністю зруйноване.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - змінено з 332 585,30 грн на 200 000 грн; в іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судувід 18 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року в частині зміни розміру стягнутої з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 з 332 585,30 грн на 200 000 грн і розподілу судових витрат скасовано та справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду мотивована тим, щоапеляційний суд, не вирішивши питання про прийняття доказів долучених до апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, зробив передчасний висновок про зменшення стягнутої з відповідача на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 332 585,30 грн на 200 000 грн.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про отримання документів в електронному суді відповідачем та представником позивачки (а.с.219), а також довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» на номер телефону позивача та відповідача (а.с.220,221).

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

До апеляційної скарги додано Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 08.05.2023 року; Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань; копія Інформація-лист віл ГУ ДСУ від 13.10.10.2023 року №65030-6915/65680; копія Інформація-лист віл ГУ ДСУ від 13.10.10.2023 року №65030-6916/65680; копія Інформація-лист віл ГУ ДСУ від 13.10.10.2023 року №65030-6911/65680, які апелянт просить долучити до матеріалів справи.

До відзиву на апеляційну скаргу позивачкою додано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2023 року; копію постанови про відкриття провадження від 18.03.2024 року; копію відповіді на адвокатський запит від 24.05.2023 №130 Комунального закладу освіти «середня загальноосвітня школа №49» Дніпровської міської ради; копію відповіді на запит ТОВ «Віта-БТ» від 31.05.2023 року №31/05-23; копію відповіді на запит ПП «Баро» від 06.06.2023 року №11; копію Довідки від 13.06.2023 року №146 Комп`ютерної Академії IT STEP; Довідку з ЄДР актуальну на 11.12.2023 про досьє на компанію ТОВ «ЕКО ПАК ЛТД»; Довідку з ЄДР актуальну на 02.01.2024 про досьє на компанію ТОВ «Пейпер Некст»; копію рішення від 12 вересня 2022 року Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська; копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта; копію Державного акту на право власності на земельну ділянку; копію Свідоцтва про право власності;

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої - третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний суд враховує як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав, передбачених нормами ЦПК України, для прийняття до уваги та надання відповідної оцінки долученим до апеляційної скарги доказам у вигляді Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 08.05.2023 року; Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань; копії Інформації-листа віл ГУ ДСУ від 13.10.10.2023 року №65030-6915/65680; копії Інформації-листа віл ГУ ДСУ від 13.10.10.2023 року №65030-6916/65680; копії Інформації-листа віл ГУ ДСУ від 13.10.10.2023 року№65030-6911/65680 та долученим до відзиву на апеляційну скаргу копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2023 року; копію постанови про відкриття провадження від 18.03.2024 року; копію відповіді на адвокатський запит від 24.05.2023 №130 Комунального закладу освіти «середня загальноосвітня школа №49» Дніпровської міської ради; копію відповіді на запит ТОВ «Віта-БТ» від 31.05.2023 року №31/05-23; копію відповіді на запит ПП «Баро» від 06.06.2023 року №11; копію Довідки від 13.06.2023 року №146 Комп`ютерної Академії IT STEP; Довідку з ЄДР актуальну на 11.12.2023 про досьє на компанію ТОВ «ЕКО ПАК ЛТД»; Довідку з ЄДР актуальну на 02.01.2024 про досьє на компанію ТОВ «Пейпер Некст»; копію рішення від 12 вересня 2022 року Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська; копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта; копію Державного акту на право власності на земельну ділянку; копію Свідоцтва про право власності, оскільки в даному випадку виникли обставини, які мають виключне значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,що батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між сторонами розірвано, а ОСОБА_4 проживає із позивачем. 26.01.2012 між сторонами було укладено шлюбний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Котенок Т.В.

Відповідно до п. 15-16 вищевказаного шлюбного договору зазначено, що у випадку розірвання шлюбу чи окремого проживання подружжя, діти подружжя проживатимуть разом із дружиною. Дружина зобов`язується не чинити перепони вільному спілкуванню чоловіка з ними, проведення спільного часу, в тому числі відпочинку і відпусток з ним, виховання чоловіком дітей, а також, за бажанням дітей, тимчасового проживання дітей разом із чоловіком. Чоловік зобов`язується утримувати дітей подружжя до досягнення ними повноліття. Подружжя погодили розмір щомісячних аліментних зобов`язань чоловіка (у грошовій чи майновій формі в загальній сумі не менше 5 (п`яти) прожиткових мінімумів для відповідної категорії осіб на кожну дитину подружжя. Крім того, чоловік оплачує або компенсує повністю документально підтверджені витрати, які здійснені дружиною на лікування, навчання та відпочинок дітей подружжя до досягнення кожною дитиною повноліття, а в разі навчання дитиною у вищому навчальному закладі - до досягнення нею 21-річного віку. Відпочинок, навчання та лікування дітей подружжя за межами України попередньо погоджуються з чоловіком; у випадку розірвання шлюбу чи окремого проживання подружжя до досягнення кожною дитиною подружжя повноліття чоловік зобов`язується утримувати дружину. Подружжя погодили розмір щомісячних грошових виплат чоловіка на таке утримання дружини в загальній сумі не менше 5 (п`яти) прожиткових мінімумів для відповідної категорії осіб.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.12.2022 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року в частині стягнення заборгованості по аліментах на утримання дитини залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2025 року зазначені судові рішення в цій частині залишені без змін.

Таким чином судовими рішеннями встановлено наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, а тому є підстави для стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, за виключенням помилково розрахованих позивачем сум за несплачені аліменти за лютий та березень 2023 року; відповідачем не наведено зауважень щодо розрахунку заборгованості та пені. Суд вважав такий розрахунок таким, що відповідає умовам договору та вимогам законодавства.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно зі ст. 549 ЦКУ країни неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

За таких обставин пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х 1 % х кількість днів заборгованості. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Такі висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Частиною другою статті 196 СК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно складеного позивачкою розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, на заборгованість зі сплати щомісячних платежів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з грудня 2020 року по січень 2023 року (сукупний розмір яких складає 335135 грн.), загальний розмір пені станом на 20.04.2023 складає 646666,30 грн.

Оскільки, частиною першою статті 196 СК України встановлено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, то, вирішуючи питання про розмір пені, що підлягає стягненню із відповідача, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачем допущено борг щодо сплати аліментів, позивачка має право на отримання пені за прострочення сплати аліментів на заборгованість зі сплати щомісячних платежів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але лише в розмірі 100% заборгованості по аліментам.

Формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21.

У даному випадку судом правильно встановлений факт наявності заборгованості, на яку розрахована пеня, та який не спростований відповідачем, на підставі чого суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню у розмірі заборгованості, яка існувала на момент розрахунку пені, тобто на суму 332585,30 грн.

Необґрунтованими при цьому є доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не врахований факт відсутності вини апелянта у виникненні заборгованості, оскільки відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 1 та 2 ст. 614 ЦК України).

Колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції, що відповідачем не наведено зауважень щодо розрахунку заборгованості та пені. Суд вважав такий розрахунок таким, що відповідає умовам договору та вимогам законодавства.

Крім того, колегія суду зауважує, що жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , належним чином виконував свої обов`язки, передбачені ст. 180 СК України, стосовно фінансового утримання дитини ОСОБА_4 , перерахування коштів на їх забезпечення на рахунок матері, разом з якою дитина проживає окремо від батька, чи придбання одягу, інших речей для дитини, відповідачем не надано й судом не встановлено.

Враховуючи інтереси малолітньої дитини та наведені обставини справи, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов`язку сплатити позивачу неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, розмір якої не перевищує заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджується відповідним розрахунком.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у відповідача погіршився матеріальний стан є безпідставними і спростовуються наданими позивачкою до відзиву на апеляційну скаргу доказів про наявність майна у власності відповідача та наявністю Товариств з обмеженою відповідальністю, які у процесі припинення не перебувають, тому доводи апеляційної скарги відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Надані відповідачем докази до апеляційної скарги, які прийняті апеляційним судом, зокрема: відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 08.05.2023 року; Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань; копія Інформація-лист віл ГУ ДСУ від 13.10.10.2023 року №65030-6915/65680; копія Інформація-лист віл ГУ ДСУ від 13.10.10.2023 року №65030-6916/65680; копія Інформація-лист віл ГУ ДСУ від 13.10.10.2023 року №65030-6911/65680, не підтверджують обставин, що мають істотне значення, для звільнення відповідача від сплати пені.

Відповідно до частини другої статті 196 СК України та частини четвертої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, проте наявність відповідних обставин, що істотно вплинули на можливість сплати відповідачем аліментів у спірний період підлягають доказуванню з дотриманням принципу змагальності сторін та стандартів доказування, які вимагають надання стороною належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, що дозволяють суду дійти висновку про доведеність певної обставини поза розумним сумнівом. Доказів матеріального становища та об`єктивної неможливості заробляти кошти у достатньому розмірі для утримання себе, членів своєї сім`ї та спільної з позивачкою дитини на час виникнення заборгованості відповідач суду не надав та відповідних обставин не довів.

Колегія суддів звертає увагу, що доводів про незаконність рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені апеляційна скарга не містить, як і не наведено скаржником доводів про спростування заборгованості по сплаті аліментів, що давало б підстави для відсутності підстав для стягнення неустойки (пені) в даному випадку.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В суді апеляційної інстанції позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 43000 грн.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем при розгляді спраив надано договір про надання правової допомоги від 23 вересня 2021 року, укладений між адвокатом Шут А.І. та ОСОБА_2 , додаткову угоду до договору від 23.09.2021 року, розрахунок та акт приймання-передачі наданих послуг до договору від 21 лютого 2025 року та рахунок №1 від 21.02.2025 року, де зазначеного витрати на загальну суму в 43000 грн. з детальним розрахунком із зазначенням вартості робіт.

З огляду на зазначене апеляційний суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у загальному розмірі 43 000 грн.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу про скасування рішення суду першої інстанції залишено без задоволення, клопотання про зменшення суми витрат не надходило, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у загальному розмірі 43 000 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині стягнення пені за заборгованість зі сплати аліментів залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року в частині стягнення пені за заборгованість зі сплати аліментів залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, понесені нею на правничу допомогу при розгляді справи, в розмірі 43000 грн ( сорок три тисячі).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2025 року.

Судді: