ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8882/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О. Ф. розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» (далі по тексту - позивач, ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1») звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту- відповідач, ОСОБА_1 )про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача вказує, що відповідач ОСОБА_1 є власником гаража (машиномісця) № НОМЕР_1 в секції № 2 підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачем на адресу відповідача було надіслано проект договору про надння послуг з обслуговування паркінгу, однак відповідач не повернув підписаний примірник договору. Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з утримання та облуговування машиномісця № НОМЕР_1 в секції № 2 , підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , проте позивач фактично надає послуги з утримання та облуговування машиномісць, які не можуть бути відокремлені, фактично надаються, а тому відповідач як власник цього нерухомого майна зобов`язаний їх оплачувати. У зв`язку з чим за період з 07.11.2023 по 31.05.2025 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 13 640,00 грн - основного боргу, 1 177,91 грн - інфляційна складова боргу, 301,12 грн - 3% річних, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.

Ухвалою суду від 14.07.2025 відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Дарницького районного суду міста Києва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ст. 279 ЦПК України).

03.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у відзиві відповідач визнала позовні вимоги щодо стягнення основної суми боргу, проте заперечувала щоод стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вважає твкі витрати необґрунтованими.

04.09.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, зазначив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 3 500,00 грн підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами. Позивач та адвокат Фоменко Д. А. погодили гонорар адвоката за наадну професійгу правничу допомогну у даній справі у фіксованому розмірі в сумі 3 500,00 грн. На підставі викладеного прочив задоволньити поозвні вимоги в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» здійснює діяльність з технічого обслуговування підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , прийнятої до експлуатації державною приймальною комісією відповідно до Акту від 15.05.2007, затвердженого розпорядженням Дарницької РДА № 548 від 25.05.2007 (а. с. 19-22).

Відповідач ОСОБА_1 є власником гаража (машиномісця) № НОМЕР_1 в секції № 2 підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 429995623 від 04.06.2025 (а. с. 96).

Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з утримання та облуговування машиномісця № НОМЕР_1 в секції № 2 , підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , проте позивач фактично надає послуги з утримання та облуговування машиномісць, які не можуть бути відокремлені, фактично надаються.

Витрати по утриманню та експлуатації стоянки розраховуються, виходячи із фактичних витрат на утримання за попередній період з урахуванням планового прибутку та податків, шляхом ділення на загальну кількість машино (парко) місць, що становить 177 машиномісць.

Вартість утримання одного машиномісця з 01.09.2021 становить 580,00 грн щомісячно, з 01.08.2023 - 660,00 грн, а з 01.08.2024 - 770,00 грн, що підтверджується розрахунками витрат по утриманню та експлуатації стоянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, ст. 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Згідно п. 15. Правил зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою КМ України від 22 січня 1996 року № 115 плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства.

Згідно з п. 16 цих же Правил на всіх автостоянках плата за тимчасове зберігання транспортного засобу справляється за передбачуваний термін зберігання, а за довготермінове - на умовах, передбачених у договорі зберігання транспортного засобу.

При цьому, оскільки Правила зберігання транспортних засобів на автостоянках не встановлюють виключень щодо врегулювання спорів, то слід керуватись загальними положеннями, встановленими законом (Постанова Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №761/48615/18).

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини між споживачем та особою, яка надає житлово-комунальні послуги, в тому числі й щодо нежитлових приміщень, до яких відноситься підземна автостоянка.

Із положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951 цс 15 зроблено висновок, що хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та мовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати платежів за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги.

Оскільки відповідач тривалий час не здійснює оплату, наданих позивачем послуг з утримання та обслуговування машиномісць, у зв`язку з цим за відповідачем утворилася заборгованість за період з 07.11.2023 по 31.05.2025 у розмірі 13 640,00 грн.

Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, яка підлягає стягненню з відповідача становить: інфляційні нарахування у розмірі 1 177,91 грн. та 3% відсотків річних у розмірі 301,12 грн.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн, то слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано копію Договору № 18/08/23/БСМ1 про надання правничої допомоги від 18.08.2023, Додаткову угоду № 23 від 14.05.2025 до Договору № 18/08/23/БСМ1 про надання правничої допомоги від 18.08.2023, акт приймання-передачі наданих послуг № 23 від 16.06.2025, відповідно до п. 2 акту № 23 гонорар адвоката за послуги професійної правничої допомоги становить фіксовану суму 3 500,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві.

Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом Фоменком Д. А. роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.

У зв`язку з наведеним суд стягує з відповідача на користь позивача 3 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДСЕРВІСМАТЕРІЛИ1" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ1» (, адреса: 02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової, 3) заборгованість у розмірі 13 640,00 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1 177,91 грн, 3 % відсотків річних у розмірі 301,12 грн, а всього стягнути 15 119,03 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ1» (, адреса: 02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової, 3) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 15.09.2025.

Суддя: