Дата документу 03.09.2025 Справа № 333/3821/22
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/3821/22 Пр. № 22-ц/807/1040/25Головуючий у 1-й інстанції: Піх Ю.Р. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Полякова О.З.

за участі секретаря Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року у справі за позовом КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» (надалі КП «ВОДОКАНАЛ») до 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_3 , 3) ОСОБА_4 , 4) ОСОБА_5 , 5) ОСОБА_6 , 6) ОСОБА_7 , 7) ОСОБА_8 , 8) ОСОБА_9 , 9) ОСОБА_10 , 10) ОСОБА_11 , 11) ОСОБА_12 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року КП «ВОДОКАНАЛ» звернулось до суду з вищезазначеним позовом(т.с.1 а.с.2), в якому просило стягнути з: 1) ОСОБА_5 , 2) ОСОБА_13 , 3) ОСОБА_3 солідарно заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.11.2007 року по 30.06.2022 року у розмірі 141341,82 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 . Відповідачі користуються послугами КП «ВОДОКАНАЛ», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, і за вищевказаний період часу у них утворилась заборгованість в сумі 141341,82 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Особистий рахунок на вказану квартиру № НОМЕР_1 оформлений на відповідача ОСОБА_4 .

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Піх Ю.Р. (т.с.1 а.с.10). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.13) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2023 року (т.с.1 а.с.27-28), з урахуванням ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2024 року про виправлення описки (т.с.1 а.с.34), позов КП «ВОДОКАНАЛ» у цій справі задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 на користь КП «ВОДОКАНАЛ» заборгованість з оплати послуг з централізованого водопостачання і водовідведення у розмірі 141341,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 на користь КП «ВОДОКАНАЛ» витрати зі сплати судового збору в розмірі 827,00 грн. з кожного.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2024 року (т.с.1 а.с.65) заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2023 року скасовано в порядку задоволення заяви представника адвоката Каплунової С.М. в інтересах ОСОБА_14 про його перегляд, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.67) витребувано у Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради інформацію щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання вищезазначеної ухвали Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради надано відповідь (т.с.1 а.с.76-77).

28.10.2024 року до суду першої інстанції надійшла уточнена позовна заява позивача КП «ВОДОКАНАЛ» у цій справі (т.с.1 а.с.79-84), в якій останній просив стягнути з 1) ОСОБА_3 , 2) ОСОБА_1 , 3) ОСОБА_4 , 4) ОСОБА_5 , 5) ОСОБА_6 , 6) ОСОБА_7 , 7) ОСОБА_8 , 8) ОСОБА_9 , 9) ОСОБА_10 , 10) ОСОБА_11 , 11) ОСОБА_12 заборгованість за спожиту воду і послуги водовідведення за період з 01.11.2007 року по 30.06.2022 року у розмірі 141341,82 грн., а також судові витрати віднести на відповідачів.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року (т.с.1 а.с.127-130) позов КП «ВОДОКАНАЛ» у цій справі задоволено частково.

Стягнуто солідарно з 1) ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), 2) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), 3) ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), 4) ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ), 5) ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ), 6) ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ), 7) ОСОБА_8 (РНОКПП невідомий), 8) ОСОБА_9 (РНОКПП невідомий), 9) ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_8 ), 10) ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_9 ), 11) ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_9 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КП «ВОДОКАНАЛ» (ЄДРПОУ 03327121) заборгованість з оплати послуг з централізованого водопостачання і водовідведення у розмірі 131091,59 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_8 (РНОКПП невідомий), ОСОБА_9 (РНОКПП невідомий), ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_9 ), ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_9 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КП «ВОДОКАНАЛ» () витрати зі сплати судового збору в розмірі 209,19 грн. з кожного.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с.1 а.с.143-149) просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову позивача до ОСОБА_1 щодо солідарного стягнення з неї суми заборгованості у сумі 131091,59 грн. та стягнення з неї судового збору в розмірі 209,19 грн. та ухвалити нове рішення в цій частині, відмовивши в задоволенні цих позовних вимог до ОСОБА_1 .

В автоматизованому порядку 17.04.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Поляков О.З. (т.с.1 а.с.154). Ухвалою апеляційного суду від 17.04.2025 року (т.с.1 а.с.155) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 30.04.2025 року (т.с.1 а.с.158). Ухвалою апеляційного суду скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с.1 а.с.159-160), які було усунуто у встановлений апеляційним судом строк (т.с.1 а.с.162-178). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 20.05.2025 року (т.с.1 а.с.179), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с.1 а.с.180), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка - т.с.2 а.с.15).

Позивач подав апеляційному суду письмові пояснення у цій справі (т.с. 2 а.с. 25-32). Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 особі представника ОСОБА_2 у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Відповідно до відповіді № 15456113 від 04.07.2025 року щодо реєстрації особи в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків за результатами запиту про відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , результат запиту: особу ідентифіковано, але на момент надходження запиту РНОКПП закрито/серія (за наявності) та номер паспорту знято з обліку, у зв`язку з наявністю повідомлення від ВРАЦС про громадян, які померлі (т.с. 2 а.с. 11).

В автоматизованому порядку 18.08.2025 року суддею Кухар С.В. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у цій справі у зв`язку з тривалою хворобою останньої (термін лікування не визначено - т.с. 2 а.с. 33 -34).

Ухвалою апеляційного суду від 18.08.2025 року (т.с. 2 а.с.35) витребувано для долучення до матеріалів цієї справи у Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - копію актового запису чи - витягу з Державного реєстру актових записів про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

На виконання вказаної ухвали апеляційним судом отримано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян: № 3 від 22.08.2025 року про смерть 17.04.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.с. 2 а.с.39-44).

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи з додержанням вимог ЦПК України, у тому числі відповідач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Каплунову С.М., що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представників відповідача ОСОБА_1 адвоката Каплунової С.М. (т.с.1 а.с.150) та позивача КП «ВОДОКАНАЛ» - Шинкаренка Д.О. (т.с.2 а.с.19), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились, за присутності представників: - відповідача ОСОБА_1 адвоката Каплунової С.М. (т.с.1 а.с.150) та - позивача КП «ВОДОКАНАЛ» - Шинкаренка Д.О. (т.с.2 а.с.19).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників:

- відповідача ОСОБА_1 адвоката Каплунової С.М., яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_4 (також відповідач у цій справі, свідоцтво про укладення шлюбу 20.09.1996 року, копія т.с. 1 а.с. 44), якій було розірвано 06.07.1999 року (свідоцтво про розірвання шлюбу, копія т.с. 1 а.с. 45)), ОСОБА_14 була зареєстрована разом із колишнім чоловіком у період нарахування вищезазначеної заборгованості позивачем з листопада 2017 року по червень 2022 року та по теперішній час у тому числі у вищезазначеній квартирі АДРЕСА_2 , яка не приватизована; за адресою вищезазначеної квартири ОСОБА_14 з реєстрації не знімалась і не може знятись; але ОСОБА_1 живе за іншою адресою з липня 1999 року: АДРЕСА_3 з 01.01.2023 року за адресою АДРЕСА_4 по теперішній час (декларації ОСОБА_14 від 08.10.2019 року та від 17.01.2022 року із сімейним лікарем - копії т.с. 1 а.с. 47-48, акт сусідів від 30.07.2024 року копія т.с. 1 а.с. 49 та довідка сусідів ОСБББ «Омельченко» від 30.07.2024 року ); з іншим чоловіком ОСОБА_15 , з яким вона 09.08.2022 року зареєструвала шлюб (свідоцтво про шлюб, копія - т.с. 1 а.с. 46); але ОСОБА_1 не може зареєструватись у квартирі нового чоловіка, оскільки мати останнього заперечує проти цього; ОСОБА_1 із позовом до суду окремо від цієї справи про визнання за нею права користування квартирою нового чоловіка не зверталась, рішення суду про визнання за нею права користування квартирою нового чоловіка відсутнє; ОСОБА_1 не зверталась із вищезазначеними актами та довідками сусідів до КП «ВОДОКАНАЛ» про інше фактично місце проживання, доказами оплати послуг позивача нею за будь-якою іншою адресою, а також заявою про не нарахування їй у зв`язку із цим позивачем платежів з централізованого водопостачання та водовідведення по квартирі АДРЕСА_2 ; контррозрахунок заборгованості ОСОБА_1 у цій справі не надає і надати не збирається, оскільки вона вже немає доступу до квартири АДРЕСА_2 та їй невідомо, чи є (немає) у цій квартирі лічильник води; чи пройшов (не пройшов) цей лічильник повірку тощо; для з`ясування будь-яких питань чи перерахунку вищезазначеної заборгованості з будь-яких підстав до КП «ВОДОКАНАЛ» ОСОБА_1 також не зверталась, оскільки вона себе споживачем послуг позивача у цій квартирі не вважає;

- та позивача КП «ВОДОКАНАЛ» - ОСОБА_16 , якій наполягав на належності зареєстрованої у квартирі АДРЕСА_2 в період нарахування вищезазначеної заборгованості ОСОБА_1 , як солідарного відповідача у цій справі, у вищезазначеній заборгованості; ОСОБА_1 не зверталась до КП «ВОДОКАНАЛ» з будь-якими документами про її інше фактичне місце проживання та доказами оплати послуг позивача нею за будь-якою іншою адресою взагалі; розрахунок КП «ВОДОКАНАЛ» заборгованості, у тому числі солідарного відповідача ОСОБА_1 , наявний у матеріалах цієї справи та належними і допустимими доказами зі сторони відповідача ОСОБА_1 не спростований; доводи апелянта ґрунтуються на припущеннях;

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що всі учасники цієї справи із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Відповідач ОСОБА_1 особі представника ОСОБА_2 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині задоволення позову позивача до ОСОБА_1 щодо солідарного стягнення з неї суми заборгованості у сумі 131091,59 грн. та стягнення з неї судового збору в розмірі 209,19 грн.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги сторони відповідача ОСОБА_1 особі представника ОСОБА_2 , і лише в оскаржуваній частині, а саме: в частині задоволення позову позивача до ОСОБА_1 щодо солідарного стягнення з неї суми заборгованості у сумі 131091,59 грн. та стягнення з неї судового збору в розмірі 209,19 грн.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позив позивача у цій справі частково, керувався ст.ст. 526, 530, 541, 611 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.10-13, 77-80, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі в частині його задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Місце проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією, наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 02.10.2024 року.

Відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 по сплаті послуг за водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , на 18 зареєстрованих осіб.

З Витягу статуту КП «ВОДОКАНАЛ» вбачається, що основним видом діяльності КП «ВОДОКАНАЛ» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та відведення, отже позивач є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення в м. Запоріжжі.

Як зазначено позивачем у позові, у період з 01.11.2007 року по 30.06.2022 року за вказаною адресою КП «ВОДОКАНАЛ» були надані, а відповідачами по справі спожиті послуги з централізованого водопостачання і водовідведення.

З письмових доказів по справі убачається, що відповідачі свої обов`язки щодо оплати отриманих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення частково виконували по червень 2016 року. З липня 2016 року оплата за надані послуги водопостачання та водовідведення не здійснювалась взагалі, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем, який суд вважає належним та допустимим доказом.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції встановлено, що відповідачі не належним чином виконували свої зобов`язання по оплаті отриманих комунальних послуг у вищезазначений період.

Відповідно до Закону України «Про житлово комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 року, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також Закону України «Про житлово комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення (ст.5 цього Закону).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правил), затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 (втратили чинність 1 травня 2022 року), що діяли на час виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 30 Правил передбачено що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначених норм, проживаючі та/або зареєстровані у житловому приміщенні споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Частиною першою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).

Згідно з частиною четвертою вказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що надавач послуг має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у цій квартирі. При цьому, позивач має право вимагати виконати обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг разом від всіх осіб, які зареєстровані в квартирі, або від однієї особи.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 78-80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з отриманою судом першої інстанції в порядку частини шостої статті 187 ЦПК України інформації про реєстрацію місця проживання особи від 01.10.2024 року №06.4-06/02/12164 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , значаться зареєстрованими відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Отже, останні були споживачами послуг централізоване водопостачання і водовідведення, які надавало КП «ВОДОКАНАЛ» за вищевказаною адресою, у зв`язку з чим позивач як надавач послуг в силу приписів частини третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг солідарно від відповідачів.

Відповідно п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавців комунальних послуг про зміну власника житла та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача.

Також згідно з п. 6 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право на несплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження.

Окрім того, відповідно до п. 47 Правил, індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на не оплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі.

Таким чином, обов`язок щодо своєчасного інформування комунальні служби про зміни споживачів комунальних послуг покладається на самих споживачів таких послуг.

Підтверджень звернення відповідачів до КП «ВОДОКАНАЛ» з відповідними заявами про тимчасове припинення нарахування плати за надання послуг з централізованого водопостачання на період тимчасової відсутності наймача або членів його родини у спірний період матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи представника відповідача Каплунової С.М., що ОСОБА_1 не була споживачем послуг позивача у спірний період у зв`язку з її проживанням за іншою адресою, судом першої інстанції не прийняті, як такі, що спростовуються вищевикладеним.

Крім того, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися. При цьому наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

Щодо застосування позовної давності у спірних правовідносинах суд першої інстанції зазначав.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п.51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як убачається із матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, нарахування заборгованості відповідачам здійснювалось з 01.11.2007 року по 30.06.2022 року. Тобто, у відповідачів виникла заборгованість з листопада 2007 року. Позивач звернувся з позовом до суду 02 вересня 2022 року.

Зважаючи на те, що споживач зобов`язаний сплачувати щомісячні платежі за надані у попередньому місяці послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, тому позовна давність має застосовуватися до відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» доповнено Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п.12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину.

Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 02 квітня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідні положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленої Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Карантин в Україні було безперервно встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року.

Тобто, після застосування загальної позовної давності, періодом нарахування та стягнення заборгованості з відповідачів за послуги з водопостачання та водовідведення є період з квітня 2017 року по червень 2022 року включно.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума основного боргу, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів, розраховується за період з квітня 2017 року по червень 2022 року включно і складає 131091,59 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даній справі при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2481,00 грн. Оскільки позов, ціна якого була заявлена 141341,82 грн., задоволено частково (92,75 %), то судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у розмірі по 209,19 (2301,08 грн. / 11) грн. з кожного.

Апеляційний суд погоджується із вищезазначеними висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині, вважає їх правильними, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким, що ухвалено із додержанням вимог закону є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, відповідає.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 особі представника ОСОБА_2 є такими, що дублюють доводи її заяви про перегляд заочного рішення від 16 лютого 2023 року (т.с. 1 а.с. 39-53) та відзиву (т.с. 1 а.с. 90-96) на уточнену позовну заяву позивача (т.с. 1 а.с. 79-83) у цій справі у суді першої інстанції в оскаржуваній частині, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині рішення, а лише відображають позицію відповідача ОСОБА_1 , яку вона та її представник вважають єдино можливою та правильною.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг позивача у вищезазначеній квартирі АДРЕСА_2 , яка не приватизована (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні), у весь період нарахування вищезазначеної заборгованості, у тому числі в силу вимог закону, та, відповідно, належним (солідарним) відповідачем за вищезазначеним позовом позивача КП «ВОДОКАНАЛ» щодо всієї суми заборгованості, та зокема в частині її задоволення у цій справі. Належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні.

Всі вищезазначені письмові доводи відповідача ОСОБА_1 в її вищезазначеній апеляційній скарзі у цій справі (т.с. 1 а.с. 143-153), які у тому числі були додатково озвучені представником останньої у даному судовому засіданні в апеляційному суді в усній формі, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 була у весь період нарахування позивачем вищезазначеної заборгованості за його послуги відповідачам - зареєстрованою саме у вищезазначеній квартирі АДРЕСА_2 , та лишається такою по теперішній час і не надала суду у цій справі саме належних та допустимих доказів того, що вона в цей час мала інше житло на праві користування чи власності (- рішення суду про визнання за ОСОБА_1 права користування (власності) на іншу квартиру) та - квитанції на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 оплачувала послуги КП «ВОДОКАНАЛ» з централізованого водопостачання та водовідведення за цією іншою квартирою.

Акти сусідів ОСББ і декларації ОСОБА_14 з сімейним лікарем, складені зі слів ОСОБА_1 (заінтересованої особи у цій справі) та сусідів (які не попереджались судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів), а тому правильно не були прийняті судом першої інстанції до уваги у цій справі.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи в оскаржуваній частині. Суд першої інстанції розглянув дану справу в оскаржуваній частині з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування сторони відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач ОСОБА_1 та представник останньої не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування останнього в оскаржуваній частині.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача ОСОБА_1 . Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, та зокрема в оскаржуваній частині у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Описки в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції не можуть бути підставою для скасування апеляційним судом правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначеної скарги сторони відповідача ОСОБА_1 , а можуть бути усунуті судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи у подальшому в порядку ст. 269 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 141 ч. ч. 1, 6 ЦПК України у цій справі було вирішено в оскаржуваній частині питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у цій справі або ж його зміни.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Також, в силу вимог ЦПК України у разі відмови відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні її апеляційної скарги, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача КП «ВОДОКАНАЛ» будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року в оскаржуваній частині у цій справі залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 05.09.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кухар С.В.Поляков О.З.