Справа № 163/917/25
Провадження № 2/163/288/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

з участю секретаря Голядинець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві директор ТОВ «Коллект Центр» просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача 112 342,04 гривень заборгованості за кредитним договором №4184528 від 03.10.2021.

Вимоги обґрунтовано тим, що 03 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 4184528, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 20000 грн на 15 днів зі сплатою відсотків та комісії. 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за укладеним з ОСОБА_1 договором № 4184528 від 03.10.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за укладеним із ОСОБА_1 договором споживчого кредиту. Строк надання грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Станом на 09 квітня 2025 року відповідач має заборгованість в загальній сумі 112 342,04 грн, з яких: за тілом кредиту 17707,00 грн, за процентами на дату відступлення права вимоги 93235,04 грн, комісії 1400,00 грн.

В судове засідання сторони не з`явились.

У позовній заяві представник позивача висловила позицію про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач про розгляд справи по суті належним чином був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив.

З огляду на викладене суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

03 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали договір про споживчий кредит № 4184528.

Умовами цього договору визначено наступний його предмет.

Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п.1.1. договору).

Сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000,00 грн (п.1.2 договору).

Кредит надається строком на 15 днів з 03.10.2021 (строк кредитування) (п.1.3. договору).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту (дата платежу): 18.10.2021 (п.1.4 договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 24040,00 грн (п.1.5 договору).

Комісія за надання кредиту: 1400,00 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору).

Проценти за користування кредитом: 2640,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору).

Договір про споживчий кредит № 4184528 укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Квитанцією № від 03.10.2021 стверджено здійснення 03 жовтня 2021 року грошового переказу на виконання умов договору № 4184528 на картку відповідача 414949*69 в сумі 20000,00 грн.

13 січня 2022 року ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу № 13-01/2022-79, за умовами якого клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників, що визначені в реєстрах боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до цього договору факторингу до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4184528 в загальній сумі заборгованості 75157,34 грн.

10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3.

Згідно із реєстром боржників до цього договору відступлення права вимоги до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4184528 в загальній сумі заборгованості 112342,04 грн, з яких: по тілу кредиту 17707,00; по відсотках 93235,04 грн; по комісії 1400,00 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із доданого до позову розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором № 4184528 від 03 жовтня 2021 року станом на 09.04.2025 становить 112342,04 гривень, з яких: по тілу кредиту 17707,00 грн; по відсотках 93235,04 грн; по комісії 1400,00 грн.

Зроблений позивачем розрахунок заборгованості по загальній сумі боргу та її складових відповідає заборгованості, що зазначена у реєстрі боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023.

Заявлена у позові сума заборгованості по тілу кредиту в розмірі 17707,00 гривень та комісії в сумі 1400,00 гривень узгоджується з умовами кредитного договору та не виходить за його межі.

Разом з цим, аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про її невідповідність в частині нарахованих процентів умовам укладеного з відповідачем договору № 4184528.

Так, у розділі 1 договору № 4184528, який визначає предмет договору, сторони чітко передбачили строк кредитування 15 днів, починаючи з 03 жовтня 2021 року по 18 жовтня 2021 року (пункти 1.1, 1.3, 1.4 договору).

У графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору, також зазначено, що кредит видається 03 жовтня 2021 року на 15 днів і повинен бути погашений 18 жовтня 2021 року. Поверненню у цей строк підлягає 24040,00 грн, з яких: 20000,00 грн суми кредиту, 2640,00 грн процентів за користування кредитом, 1400,00 грн комісії за надання кредиту.

Розділ 2 договору № 4184528 передбачає умови виконання, тобто реалізації самого предмета договору, визначеного у розділі 1 договору.

У пункті 2.2.1 договору визначено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору.

За змістом п.3.4.2 договору позичальник має право здійснювати пролонгацію на умовах передбачених цим договором.

У пункті 2.3 договору визначено, що пролонгація може відбуватися на пільгових умовах (п.2.3.1.1) або на стандартних (базових) умовах (п.2.3.1.2).

Із відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 4184528, вбачається, що з 03 жовтня 2021 року по 30 жовтня 2021 року нарахування відсотків за користування кредитними коштами нараховувались проценти згідно з п.1.5.2 договору щодня, а починаючи з 31 жовтня 2021 року по 29 грудня 2021 року згідно із п.п.1.6, 2.3.1.2 договору в сумі 885,35 грн щодня.

Відповідно до п.2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.

Аналіз вищенаведених умов договору свідчить про їх явну суперечливість між собою.

Зокрема, п.2.2.1 договору чітко визначає, що у випадку продовження позичальником строку кредитування він має додатково сплатити комісію, при цьому конкретної прив`язки до п.2.3.1.1 або п.2.3.1.2, які передбачають пролонгацію на пільгових та стандартних (базових) умовах, не містить, а лише відсилається на загальний пункт 2.3 договору.

Належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, зокрема сплатив відповідну комісію, як це передбачено п.2.2.1 договору, до матеріалів позову не додано та в позові не зазначено.

Крім цього, структура самого договору про споживчий кредит достатньо свідчить, що строк кредитування визначається предметом договору (розділ 1) і становить 15 днів, а подальші умови, що визначені у розділі 2 договору, передбачають лише умови виконання самого предмета договору, тобто розділу 1 договору, який і включає у себе строк кредитування.

У зв`язку із цим, нарахування відповідачу після 18 жовтня 2021 року процентів у відповідності до 2.3.1.2 договору не знаходить свого належного юридичного обґрунтування і по своїй суті є реалізацією положень ч.2 ст.625 ЦК України, яка захищає інтереси кредитодавця в разі прострочення позичальником грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного у п.1.4 договору строку кредитування відбулася пролонгація кредиту.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 18 жовтня 2021 року, є безпідставним.

Право кредитодавця ТОВ «Мілоан» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 18 жовтня 2021 року, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів, правового висновку Великої Палати Верховного Суду, умов кредитного договору, відсутності погашення кредитної заборгованості її позичальником, суд встановив підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 4184528 від 03 жовтня 2021 року в загальній сумі 21 747,00 грн, з яких: по тілу кредиту 17707 грн, по процентах 2640,00 грн, по комісії 1400,00 грн, яку становить загальна вартість кредиту, передбачену п.1.5 договору.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі отриманих відповідачем кредитних коштів, процентів, нарахованих в межах строку кредитування, визначених кредитними договорами, та комісії.

Згідно зі ст.141 ЦПК України сплачений за позовом судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 19,36 % таких вимог.

До стягнення представник позивача також заявив 25000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження цих витрат до позову додано: договір про надання правової допомоги № 02-09/2024-7 від 02 вересня 2024 року, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Коллект Центр»; Тарифи на послуги ФОП ОСОБА_3 ; витяг з акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025.

Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України.

У частині 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із матеріалів позову вбачається, що сама позовна заява підписана директором ТОВ «Коллект Центр» та подана ним же до суду через систему Електронний суд, що не дає підстав вважати про надання ФОП ОСОБА_2 юридичних послуг по складанню позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості.

Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною і не є складною, не потребує особливих затрат часу на вивчення документів, які фактично є типовими, через що для фахового юриста (ФОП що надає юридичні послуги), не вимагала значних часових затрат для надання усної консультації з вивченням документів та письмового їх вивчення.

Тому, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих витрат, часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4184528 від 03 жовтня 2021 року в загальній сумі 21 747 (двадцять одна тисяча сімсот сорок сім) гривень, яку становлять:

17 707 (сімнадцять тисяч сімсот сім) гривень заборгованості по тілу кредиту;

2 640 (дві тисячі шістсот сорок) гривень заборгованості по процентах за користування кредитом;

1400 (одну тисячу чотириста) гривень заборгованості по комісії.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Коллект Центр» 474 (чотириста сімдесят чотири) гривні 80 копійок судового збору та 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»; місце знаходження вулиця Мечнікова, буд.3, офіс 306, місто Київ; ;

відповідач - ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий : суддя С.А.Шеремета