Номер провадження 4-с/754/63/25
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Панченко О.М.,

за участі секретаря Сарнавського М.О.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просить суд зобов`язати відділ зняти арешт під реєстраційним номером обтяження: 1434091 з частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власники: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Скаржник вважає, що Відділ формально поставився до розгляду його заяви від 24.06.2025 року не з`ясувавши всі фактичні дані та надав шаблонну відповідь без припинення чинності арешту майна боржника.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025 року скаргу передано головуючій-судді Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.07.2025 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

24.07.2025 року через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» від ОСОБА_1 надійшли матеріали скарги.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 28.07.2025 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху повторно з наданням терміну для усунення недоліків.

04.08.2025 від ОСОБА_1 надійшла нова редакція скарги з урахуванням недоліків, що зазначені в ухвалі суду від 28.07.2025 року.

06.08.2025 року через «Електронний суд» від представника Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Горбатовського І.А. надійшли додаткові пояснення у справі в яких зазначає наступне.Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 згідно якого було зареєстровано обтяження на підставі постанови, б/н, 22.12.2000, Відділу деpжавної виконавчої служби у Ватутінському pайоні станом на 06.08.2025 зареєстрованими у відділі не значиться, та на виконанні не перебувають. Також відсутня інформація про погашення заборгованості, виконавчого збору та витрат по виконавчому провадженню згідно якого було зареєстровано обтяження на підставі постанови, б/н, 22.12.2000, Відділу деpжавної виконавчої служби у Ватутінському pайоні. Додатково повідомляє, що надати більш детальну інформацію не має можливості, так як відповідно до розділу 11 Наказу Міністерства юстиції України від №1829/5 від 07.06.2017 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих проваджень становить 3 роки, окрім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративних стягнень, строк зберігання яких становить 1 рік. Згідно інформаційної довідки №438413985 від 06.08.2025 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта наявний реєстраційний номер обтяження: 1434091, зареєстрований: 03.11.2004 11:09:22 за № 1434091 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м.Київ, пр-т Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99-96, 235-30-35; на підставі постанови, б/ н, 22.12.2000, Відділ деpжавної виконавчої служби у Ватутінському pайоні (власник: ОСОБА_2 ), додаткові дані: архівний номер: 2996565KIEV1, Архівна дата: 27.12.2000, дата виникнення: 27.12.2000, № реєстра: 3-2366, внутр. № 8E014D3C2DF14C2C4625, комментарий: вх.10215. Таким чином просив направити вимогу суду до першої київської державної нотаріальної контори за адресою: 01135, м.Київ, пр-т Перемоги, 11 щодо надання до суд копії постанови, б/н, 22.12.2000, Відділ деpжавної виконавчої служби у Ватутінському pайоні.

04.09.2025 року через «Електронний суд» від представника Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Горбатовського І.А. надійшли додаткові пояснення з аналогічним змістом.

Заявник у своїй скарзі просив суд розгляд скарги проводити у його відсутність, вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вивчивши матеріли справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, всебічно та об`єктивно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на час формування довідки №432502761 від 23.06.2025 року на квартиру часткою за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт, що зареєстровано 03.11.2004 о 11:09:22 за №1434091 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора.

Скаржник ОСОБА_1 24.06.2025 року звертався до начальника Деснянського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Дубаса Артура із заявою про зняття арешту з його майна.

09.07.2025 скаржнику ОСОБА_1 було надано відповідь згідно якої вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 згідно якого було заресстровано вищевказане обтяження на підставі постанови, б/н, 22.12.2000, Відділу державної виконавчої служби y Ватутінському районі станом на 25.06.2025 зареєстрованими у відділі не значиться, та на виконанні не перебувають. Також відсутня інформація про погашення заборгованості по виконавчому провадженню згідно якого було зареєстровано обтяження на підставі постанови, б/н, 22.12.2000, Відділу державної виконавчої служби у Ватутінському районі. Окрім того зазначено, що надати більш детальну інформацію не має можливості, так як відповідно до розділу 11 Наказу Міністерства юстиції України від №1829/5 від 07.06.2017 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих проваджень становить 3 роки, окрім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративних стягнень, строк зберігання яких становить 1 рік.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так само частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень ст.ст. 448, 451 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника.

Так, згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

За обставинами цієї справи, на теперішній час жодна з перелічених підстав для зняття арешту державним виконавцем відсутня, а тому безпідставним буде задоволення скарги шляхом зобов`язання державного виконавця чи керівника органу ДВС зняти арешт.

Поряд із цим, частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

До таких випадків, коли арешт знімається за рішенням суду можна віднести обставини за яких виконавче провадження відсутнє (закінчене, знищене тощо), стягувач майнових претензій не має, а арешт майна боржника безпідставно триває довгий час.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Поряд із цим, наявність на теперішній час арешту майна боржника жодним чином не співвідноситься з метою застосування такого обтяження, визначеного наведеною нормою Закону України «Про виконавче провадження», адже згідно наявних в матеріалах справи доказів стягувач не має майнових та фінансових претензій до боржниці, виконавче провадження знищене, виконавчий лист визнаний таким, що не підлягає виконанню, а сам арешт триває невиправдано тривалий час за відсутності виконавчого провадження.

За таких обставин, подальше збереження арешту майна боржника не спрямоване на забезпечення виконання рішення суду, що є основною метою арешту у виконавчому провадженні, і відтак такий арешт лише безпідставно впливає на обсяг прав боржника, як власника арештованого майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За встановлених судом обставин, які наведені вище, а також ураховуючи знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання, термін тривалості арешту - більше 10 років, та виконання боржником свого обов`язку по сплаті заборгованості, вбачається порушення прав боржника, як власника майна, на користування та розпорядження таким майном у зв`язку з існуючим обтяженням майна у вигляді арешту.

Установивши порушення прав скаржника, як власника майна, суд має відновити такі права керуючись положеннями ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає право суду зняти арешт з майна у всіх інших випадках.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.451 ЦПК України за результатами, розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.2 ст.2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що питання правомірності бездіяльності виконавця щодо не зняття арешту з майна, порушене стороною виконавчого провадження віднесено до регулювання розділом VII ЦПК України, яким передбачено прийняття рішення зобов`язального характеру в разі обґрунтованості скарги (неправомірності оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності), а зміст приписів ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у випадках не віднесених до підстав, обумовлений ч. 4 ст. 59 цього Закону - арешт знімається за рішенням суду, то в даному випадку задоволення скарги, а саме скасування арешту нерухомого майна, який зареєстрований на підставі постанови про арешт майна боржника від 03.11.2004, є ефективним способом захисту прав скаржника та відповідає завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі й забезпечить реалізацію конституційного принципу обов`язковості судових рішень та захисту прав власника.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню шляхом зняття арешту безпосередньо судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 76-81, 259-261, 353-355, 447-451 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - задовольнити.

Зобов`язати Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), () зняти арешт під реєстраційним номером обтяження: "1434091 з 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власники: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 (РНОКНП: НОМЕР_1 )".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.09.2025 у відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя: О.М.Панченко