Номер провадження: 22-ц/813/2768/25
Справа № 2-4052/2008
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Громовенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2008 року, постановленого під головуванням судді Огренич І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, садового товариства «Шляховик» про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

У травні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради, садового товариства «Шляховик» про визнання права власності, в якому просила визнати за нею право власності на будинок загальною площею 21,8 кв.м., що складається в літ. «А» 1-1 коридор площею 6,5 кв.м., 1-2 підсобне площею 2,1 кв.м., 1-3 літня житлова, площею 6,6 кв.м., 1-4 літня житлова, площею 6,6 кв.м. та земельну ділянку площею 1200 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що вона з 2007 року є членом садового товариства «Шляховик» та їй була виділена у користування земельна ділянка АДРЕСА_2 .

Позивачка у вересні 2007 року звернулася до КП «ОМБТІ та РОН» з заявою про оформлення свідоцтва про право власності на садовий будинок.

Також позивачка зверталась до садового товариства «Шляховик» за документами необхідними для приватизації.

Однак, позивачка не отримала правовстановлюючий документ або письмову відповідь про причини відмови в оформленні свідоцтва про право власності на садовий будинок та земельну ділянку.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок, загальною площею 21,8 кв.м., що складається в літ. «А» 1-1 коридор площею 6,5 кв.м., 1-2 підсобне площею 2,1 кв.м., 1-3 літня житлова, площею 6,6 кв.м., 1-4 літня житлова, площею 6,6 кв.м., та земельну ділянку, площею 1200 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

22 серпня 2024 року Одеська міська рада звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2024 року заява Одеської міської ради залишена без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням суду, Одеська міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутністю Одеської міської ради, яка не була сповіщена належним чином про розгляд справи, у зв`язку з чим Одеська міська рада була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права як відповідача у справі.

Також апелянт зазначив, що суд першої інстанції не досліджував обставини передачі у власність або в постійне користування спірної земельної ділянки, що призвело до порушення прав територіальної громади м. Одеси.

Апелянт вважає, що суд визнав незаконно право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, оскільки взяв на себе повноваження Одеської міської ради щодо вирішення питань розпорядження земельними ділянками комунальної власності, не врахувавши положення чинного на той час земельного законодавства.

Адвокат Самодурова Н.В., представник ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу Одеської міської ради, в якому також просила поновити строк, у зв`язку з тим, що з матеріалами справи ознайомилась 14 травня 2025 року.

З урахуванням зазначених обставин, колегія суддів вважає, що поновлення строку в даному випадку буде сприяти виконанню завдання цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, і однією з основних засад (принципів) якого є змагальність сторін, для забезпечення права ОСОБА_1 на користування правничою допомогою, з метою всебічного, об`єктивного та повного встановлення всіх обставин справи, суд вважає за необхідне, поновити представнику ОСОБА_1 пропущений ним строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

В своєму відзиві адвокат Самодурова Н.В. зазначає, що судом неправомірно було залишено заяву про перегляд заочного рішення без задоволення з підстав того, що ОМР було пропущене строк на звернення з заявою про перегляд заочного рішення поданого через 17 років, а тому скасування рішення через значний проміжок часу буде порушувати принцип правової визначеності.

В судове засідання, призначене на 26 серпня 2025 року представник садового товариства «Шляховик» не з`явився, був сповіщений належним чином (а.с.195-196).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , представника Одеської міської ради, Юрченко К.А., представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у справі, за таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2008 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення за позовом ОСОБА_1 до ОМР, садового товариства «Шляховик» про визнання права власності.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що судом проведено заочний розгляд справи (а.с. 72-74).

Про те, що оскаржуване судове рішення є заочним, вбачається також із його резолютивної частини (а.с.74).

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Статтею 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Отже, за змістом вказаних норм, апеляційне оскарження заочного рішення можливе лише після його перегляду судом у встановленому законом порядку і залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України надано лише позивачу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року ухвала про залишення без задоволення заяви Одеської міської ради про перегляд заочного рішення скасована, та справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд в порушенні ч. 2 ст. 126 ЦПК України, припустився порушення норм процесуального права, а саме зробивши висновок про пропуск строку на звернення з заявою про перегляд, залишив заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, що протирічить позиції ВС ВП у постанові від 12 червня 2024 року по справі №756/11081/20.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що з урахуванням того, що ухвала про задоволення заяви про перегляд заочного рішення скасоване з передачею справи на новий розгляд, заочне рішення на цей час знаходиться на стадії розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ у апеляційному порядку», вирішуючи питання про можливість апеляційного оскарження в загальному порядку рішення, яке визначене судом як заочне, судам необхідно враховувати, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України (254к/96-ВР) судові рішення є чинними та обов`язковими до виконання на всій території України, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Тому особи, які оскаржують таке рішення, мають враховувати, що рішення, яке визначене судом як заочне, повинне оскаржуватись у порядку, встановленому для оскарження заочних рішень. Також, роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 231, 232 ЦПК України (в редакції закону, що діяла до 15 грудня 2017 року) оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги.

Чинним процесуальним законом визначено спеціальний порядок перегляду заочного рішення і такий проводиться саме судом, що ухвалив заочне рішення, і лише у разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення, тому таке рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Таким чином, апеляційним судом було відкрито апеляційне провадження у справі щодо оскарження відповідачем заочного рішення, оскільки відповідно до вимог статей 287, 288 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення.

Оскільки, на цей час ухвала суду про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення скасована та справа направлена для продовження розгляду, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОМР підлягає закриттю.

При цьому, колегія суддів роз`яснює право на апеляційне оскарження заочного рішення в загальному порядку після розгляду місцевим судом заяви про перегляд заочного рішення в порядку ч. 4 ст. 287 ЦПК України та у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 362, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 липня 2008 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, садового товариства «Шляховик» про визнання права власності закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 05 вересня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда