Справа№592/7660/25
Провадження №2/592/2012/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Катрич О.М., за участю секретаря судового засідання Дядечко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Жевега Катерини Валеріївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Жевега К.В., яка діє в інтересах ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 02.08.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1669158, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу, шляхом перерахування у безготівковій формі на номер платіжної карти № НОМЕР_1 , який відповідач вказав під час укладення кредитного договору, кредитні кошти відповідач прийняв у власне користування. У порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 168586 грн., у тому числі: 29900 грн. заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором; 123736 грн. заборгованість по процентах, які були нараховані за користування кредитними коштами; 14950 грн. заборгованість за штрафними санкціями. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 168586 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27787,90 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мовчан Р.А. надав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначив, що відповідач нібито отримав кредит, але жодних належних доказів не надав. Також позивач посилається, що між сторонами нібито був укладений кредитний договір, але це не відповідає дійсності. Оскільки відповідно до ст. 638 ЦКУ договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В пункті 3 договору Основоположні кредитування з урахуванням побажань відповідача зазначено, що відсоткова ставка на день складає 1,5% на день, що є порушенням чинного законодавства. 24 грудня 2023 набрав чинності Закон № 3498- IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» вказано, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Тобто, дані зміні були введені з 01.08.2024 року, а договір про споживчий кредит був укладений 02.08.2025 року, тобто після набрання сили даних змін до закону. З розрахунком наданим позивачем відповідач не погоджується. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Просить суд зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу з суми 25287,90 грн. до 3000 грн. на підставі наступного. Дана сума є суттєво завищена та не співмірною з складністю справи. Також, варто зазначити, що адвокат який складав позовну заяву не з`явиться на судове засідання для повного доведення позиції позивача. Крім того, згідно додатків до позовної заяви, додано «Зразок заповнення платіжного доручення» у я якому ціна послуг за послугу «Правова (прав.) допом. за аналіз обставин справи, збір доказів та підготовку, написання та оформ. поз.заяв. про стягн. боргу з ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 зазначена сума 2500 грн. Вартість юридичних послуг завищена в багато разів та підлягає зменшенню судом до 2500 грн. (а.с.34-36).

Представник позивача ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що положеннями частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» №675-УІІІ від 03.09.2015, Кредитний договір із Відповідачем був підписаний за допомогою використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Факт укладення Кредитного договору та наявності права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи. Листом ТОВ «ПЕЙТЕК» було здійснено успішний переказ кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_3 , вказану Відповідачем під час укладення Кредитного договору Відповідач допускається помилкових висновків, оскільки згідно п. 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» визначено: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів -1,5 %.». Набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" відбулась 24.12.2023. Таким чином, 240-денний перехідний період завершився 18 серпня 2024 року, і лише з 19 серпня 2024 року діє остаточне обмеження на денну процентну ставку за споживчими кредитами на рівні 1%. Отже, договір про споживчий кредит за №1669158 був укладений 02.08.2025 року з дотриманням вимог чинного законодавства України. Позивачем не здійснювалось нарахування Відповідачеві неустойки та пені за невиконання умов Кредитного договору. Щодо розміру витрат на правову допомогу. Витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи складають 27787,90 грн., з яких: 2500,00 грн - витрати Позивача понесені на правову (правничу) допомогу за аналіз фактичних обставин справи, збір та підготовку доказів у справі, а також за підготовку, написання та оформлення цієї позовної заяви (фіксований розмір витрат на правову допомогу відповідно до п.1 та п.2 ч.1 Додатку №2 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №52 від 10.03.2025.), оплата яких підтверджується рахунком, платіжною інструкцією та актом приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги, що додаються до цієї позовної заяви, додатки 13-15; 25287,90 грн - витрати Позивача, які він очікує понести, відповідно до ч.3 Додатку №2 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №52 від 10.03.2025. (гонорар АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ у розмірі 15 % (п`ятнадцять відсотків) від суми боргу, яка підлягає стягненню із Відповідача за цим позовом. У разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен (ВС/КАС у справі № 640/18402/19 від 28.12.2020). Отже, думки Відповідача щодо розміру судових витрат та про відсутність доказів, вважаємо суб`єктивними судженням, які не відповідають дійсності та суперечать доказам, що наявні у матеріалах справи, а також вимогам ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VІ від 05.07.2012 (а.с.40-44).

Ухвалою суду від 15.05.2025 року було відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а не з їх викликом у судове засідання. Тому у відповідності до ст.ст. 274, 279,223 ЦПК суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів, враховуючи і те, що відповідач свою позицію на позов виклав у відзиві.

Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.08.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1669158, відповідно до умов якого Товариство надало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 29900 грн., тип кредиту кредит (п.1.2). Строк кредиту 360 днів (п.1.3). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(п.1.4) (а.с.12-14).

Відповідно до п. 1.5.1 договору Стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору.

Згідно п.2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача №516874хххххх9700.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем до позову долучено Додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1669458 від 02.08.2024, у якому наведена таблиця графіку платежів за кредитним договором з урахування його умов. У таблиці наведено алгоритм розрахунку відсотків за користування кредитним коштами, а також вказано, що сума процентів за користування кредитом складатиме 191360 грн. (а.с. 14 зворот).

Договір підписаний відповідачем 02.08.2024 о 08:45 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н010 (а.с.14 зворот, 99).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно листа наданого ТОВ «ПЕЙТЕК» вих. № від 10.04.2025, ТОВ «ПЕЙТЕК» 02.08.2024 о 09:12:48 було перерахувало кошти у розмірі 29900 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка вказана у договорі (а.с.15).

На виконання ухвал суду від 18.06.2025 та 10.07.2025 АТ КБ «ПриватБанк» було надано інформацію стосовно рахунків ОСОБА_1 . Згідно листа, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 . Крім того, банком надано було виписку по рахунку № № НОМЕР_4 за період з 01.08.2024 по 10.08.2024, в якій 02.08.2024 міститься зарахування коштів на суму 29900 грн. (а.с.77).

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення договору № 1669158 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 02.08.2024.

Отже, підписанням договору № 1669158 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 02.08.2024, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

ОСОБА_1 , скориставшись кредитними коштами, не виконав належним чином умови договору, у зв`язку з чим згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 05.05.2025 року, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 168586 грн., з яких: 29900 грн. заборгованість за кредитом, 123736 грн. заборгованість за процентами та 14950 грн. заборгованість за штрафними санкціями (а.с.15 зворот 18).

Однак суд не в повній мірі погоджується з наданим розрахунком процентів за користування кредитом у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1669158 був укладений 02.08.2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.

Таким чином, умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки у 1,5% в порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%.

Як вбачається із розрахунку позивача, останнім були нараховані проценти за користування кредитом по дату виготовлення розрахунку заборгованості, тобто по 05.05.2025 року, у розмірі 1,5% в день.

Строк кредитування становить з 02.08.2024 року по 28.07.2025 року (360 днів). Позивачем нараховано проценти за користування кредитом по 05.05.2025 року (277 днів), тобто в межах строку кредитування, визначеного договором.

Отже, сума процентів за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 107640 грн. (29900 грн. х 1% х 360 днів), тобто в межах строку кредитування, з урахуванням процентної ставки 1% згідно Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо стягненню боргу за штрафними санкціями у розмірі 14950 грн.

Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, відповідач ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплати штрафні санкції в розмірі 14950 грн.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 137540 грн., з яких: 29900 грн. заборгованість за тілом кредиту; 107640 грн. заборгованість по процентах за користування кредитними коштами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с.8), а тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. підлягають розподілу за правилами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1976,30 грн. (137540 грн. х 2422,40 грн. / 168586 грн).

Що стосується витрат на правничу допомогу у розмірі 27787,90 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 року у справі №2040/6747/18.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало договір №52 про надання правової (правничої) допомоги від 10.03.2025 укладеної між адвокатським об`єднанням «СВК ПАРТНЕРС» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»; рахунок на оплату №199 від 22.04.2025, згідно яким Адвокатським об`єднанням «СВК ПАРТНЕРС» було надано правову (прав.) допом. за аналіз обставин справи, збір доказів та підготовку, написання та оформ.поз.заяв.про.стягн.боргу з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 на суму 2500 грн. (а.с. 22 зворот); платіжну інструкцію №14043 від 28.04.2025 про сплату ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 245000 грн. АО «СВК ПАРТНЕРС» за правову допомогу по договору №5 про надання правової (правничої) допомоги від 10.03.2025 у сумі 245000 грн. (а.с. 23 зворот).

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27787,90 грн. є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на корить ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1976,30 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 76-83, 137, 141, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача Жевега Катерини Валеріївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» суму заборгованості в розмірі 137540 грн., а також 1976 грн. 30 коп. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2500 грн.

В іншій частині позову відмовити за необгрунтованістю.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ», м. Київ, вул. Андріївський узвіз, 1А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Катрич