Дата документу 15.09.2025Справа № 554/4581/23
Провадження № 2/554/376/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Черняєвої Т.М.,

за участі секретаря Звігольської О.Ю.,

представника позивача адвоката Іванов О.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Займака В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що він визнаний потерпілим у кримінальному провадженні №40001522 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України. Вважає, що обвинуваченим спричинено йому моральну шкоду, а також просить стягнути витрати на її лікування.

Так, 05.05.2019 року ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м.Полтава, вул.Європейська, 66, демонструючи реальний намір на погрозу вчинити вбивство ОСОБА_3 вчинив дії щодо пошкодження автомобіля марки Деу сенс д.н.з. НОМЕР_1 , який належить батькові ОСОБА_3 (ре завдав позивачу моральної та матеріальної шкоди. А саме, вказаний транспортний засіб використовувався ним для пересування, так як у нього існують проблеми з опорно-руховим апаратом. Після пошкодження засобу фактично зв`язок з зовнішнім світом було майже перервано.

Позивача неодноразово запрошували для надання консультацій за місцем його роботи, де він раніше працював лікарем-анастезіологом та підтримував стійкі соціальні зв`язки, де іноді отримував грошову винагороду.

Проте, у його віці, після скоєного ОСОБА_1 з`явилися негативні зміни у стані здоров`я (у серпні 2019 року трапився інсульт на фоні нервового стану, пов`язаного із життям його єдиної дочки), як наслідок скоєного відносно дочки кримінального правопорушення.

На відновлення стану здоров`я ним було витрачено грошові кошти у сумі 11328 грн.

Оскільки автомобіль Деу сенс д.н.з. НОМЕР_1 передано позивачу Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України лише у користування терміном на 10 років, він має повернути його у робочому стані. Ремонт автомобіля було виконано власним коштом та витрачено 16934,52 грн, що підтверджено актом виконаних робіт №РА-0007323, виданий ПрАТ «Полтава-Авто» від 03.06.2020 року та розрахунковим чеком. Так як за рік, протягом якого транспортний засіб не використовувався, йому необхідно було зробити і регламентні роботи по догляду за двигуном, на підтвердження чого також надано чек про оплату.

Маючи певні матеріальні проблеми, позивач вимушений був зберігати пошкоджений транспортний засіб на майданчику під охороною, на що витрачено 6400 грн у період з травня 2019 року по червень 2020 року.

Під час досудового розслідування обвинувачений взагалі ігнорував обставини та стан здоров`я позивача.

Моральна шкода, заподіяна ОСОБА_2 , полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з отриманням у результаті погрози вбивством ОСОБА_1 його дочки, що потягли за собою втрату здоров`я, нормальних життєвих зв`язків та вимагають додаткових зусиль для організації свого життя.

Орієнтовний розмір рекомендованої грошової компенсації за завдані моральні страждання (моральну шкоду) ОСОБА_2 у ситуації, що досліджується у даному кримінальному провадженні, за умов визнання судом заподіяння їй моральної шкоди, може становити 25 мінімальних заробітних плат.

Моральну шкоду, заподіяну злочинними діями відповідача потерпілий ОСОБА_2 оцінює у 150 тис.грн.

Просив стягнути із відповідача на його користь моральну шкоду, витрати на лікування у розмірі 11328 грн, витрати на відновлювальний ремонт автомобіля 18017,18 грн, витрати на зберігання автомобіля - 6400 грн.

Ухвалою судді від 07.06.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.09.2023 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

11.09.2023 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав із наступних підстав.

З тексту позовної заяви слідує, що ОСОБА_2 був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні №40001522 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України. У подальшому позивач від обвинувачення відмовився. Викладаючи дані обставини, позивач не надав на їх підтвердження жодного документу.

Позивач, в обґрунтування своїх вимог щодо заподіяння шкоди злочином, стверджує, що 05.05.2019 року ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , демонтруючи реальний намір на погрозу вчинити вбивство ОСОБА_3 , вчинив дії щодо пошкодження автомобіля ДЕУ сенс Д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_2 , як особа з інвалідністю.

Проте, позивач не надав суду відповідний документ, передбачених кримінальним процесуальним законодавством, який би встановлював винуватість відповідача у інкримінованому йому діянні.

Кримінальне провадження №40001522 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України закрито ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 16.05.2023 року у справі №554/1523/22 на стадії підготовчого провадження, у зв`язку з відмовою потерпілих від обвинувачення. Ухвала набрала законної сили. Вказаною ухвалою жодним чином не встановлено винуватість ОСОБА_1 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

У справі, щодо розгляду обвинувального акту на стадії підготовчого провадження прокурором жодні докази не долучалися, судом не оцінювалися та не перевірялися. Під час підготовчого провадження адвокатом обвинуваченого ОСОБА_1 було заявлено клопотання щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування до пред`явлення особі про підозру і лише після цього потерпілими було заявлено про відмову від обвинувачення.

Окрім цього, позивач не вказав, що у зв`язку з пошкодженням невідомою особою автомобіля ОСОБА_2 правоохоронними органами було відкрито кримінальне провадження №0001522 від 22.05.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, яке 08.12.2022 р. постановою дізнавача Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Кривич К.В. закрите у зв`язку з встановленням відсутності у діянні невідомої особи складу кримінального правопорушення.

Таким чином, на думку відповідача, позивач мав би, насамперед, підтвердити належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що мав місце злочин, скоєний ОСОБА_1 , і, внаслідок чого, ним отримано певну шкоду.

Відповідач вважає, що виходячи з наведеного, у позивача відсутні будь-які правові підстави стверджувати, що йому заподіяна шкода злочином, який скоїв ОСОБА_1 , так яку сам факт скоєння злочину ОСОБА_1 жодним передбаченим законом способом не підтверджено.

Зазначив, що позивачем долучено до позовної заяви копію акту виконаних робіт та фіскального чеку на оплату ремонту автомобіля. Даний документ, на думку відповідача, є таким, на підставі якого не можна встановити достовірно ті чи інші обставини, так як при копіюванні один документ накладено на інший, що унеможливлює їх вільне прочитання. Також, вказана світлокопія позивачем у встановленому порядку не посвідчена, місце знаходження оригіналу позивач не повідомив, чим порушив вимоги закону.

Враховуючи, що кримінальне провадження щодо пошкодження автомобіля Деу сенс, яким користується позивач, було закрите за відсутності в діях невідомої особи складу кримінального правопорушення. Жодним належним документом винуватість ОСОБА_1 у пошкодженні даного автомобіля не встановлена,позивач не обґрунтував та не довів яким чином доданий акт ремонту автомобіля та фіскальний чек на оплату цих робіт стосується відповідача.

Окрім цього зазначив, що відповідно до п.19 Порядку забезпечення автомобілями осіб з інвалідністю витрати на утримання, ремонт, технічне обслуговування понесені особою з інвалідністю компенсуються йому відповідним Фондом.

Відповідно, як вважає відповідач, не заслуговують на увагу твердження, що позивач був змушений зберігати дане авто на авто майданчику під охороною і нести за це витрати, оскільки відповідно до ч.8 ст.30 Закону України «Про основи соціального захисту інвалідів» від 21.03.1991 р. №875-ХІІ та Порядку надання пільг водіям з інвалідністю…. на безоплатне паркування та зберігання автомобілів,затвердженого постановою КМУ №585 від 25.05.2011 р. на автостоянках для зберігання автомобілів всіх форм власності, виділяються місця для осіб з інвалідністю для безоплатного зберігання автомобілів.

Твердження позивача про те, що діями ОСОБА_1 спричинено шкоду його здоров`ю, а саме у серпні 2019 року трапився інсульт на фоні нервового стану пов`язаного з життям доньки, проте вказане спростовується світлокопією виписки №4083 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 від 07.08.2019 р., оскільки у графі діагноз зазначено ТІА (07.08.19) Транзіторно ішемічна атака (після травматична наслідки ЗЧМТ 2000 р.). Отже, захворювання викликане не нервовим станом, а наслідком давньої черепно-мозкової травми. У зв`язку з цим, додані до позовної заяви світлокопії фіскальних чеків не є належними доказами у справі.

На думку відповідача, позивач, надаючи невідповідні документи, намагається штучно створити докази на свою користь, а саме створити в уяві суду, що, ніби-то, протиправними діями, які ніби-то скоїв відповідач їй спричинено шкоду, тим самим вводить суд в оману, намагаючись за рахунок відповідача значну суму коштів.

Позивач стверджує, що йому заподіяно моральну шкоду, однак, у чому саме вона полягає, яка глибина моральних страждань, як та на що вони вплинули, позивачем не наведено та не підтверджено жодними доказами, як не обґрунтовано та не зрозуміле твердження щодо орієнтовного розміру компенсації «25 мінімальних заробітних плат у ситуації, яка розглядається у кримінальному провадженні».

Зазначає, що підставами відповідальності за завдану моральну шкоду є неправомірні дії або бездіяльність особи, яка завдала таку шкоду, і лише за наявності її вини (ст.1167 ЦК України).

Позивачем не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 стосовно нього неправомірних дій, якими спричинено моральну шкоду, і що ОСОБА_1 визнаний винуватим у встановленому законом порядку, тобто встановлена вина відповідача у завданні такої шкоди внаслідок вчинення неправомірних дій.

Вважає позовні вимоги позивача надуманими та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, тому задоволенню не підлягають.

21.09.2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків, яка є ідентичною попередній.

На окремому аркуші зазначено обґрунтування позовних вимог наступного змісту.

05.05.2019 року, на думку позивачки, ОСОБА_1 мав реальний намір вчинити вбивство доньки позивача. На підтвердження цього він демонстративно пошкодив транспортний засіб належний ОСОБА_2 . Гучно, з ненормативною лексикою, вигукував на адресу його доньки образи та погрози вчинити з нею різні неприємні речі.

Розуміючи негативні наслідки поведінки відповідача, у нього погіршилося самопочуття та він вимушений був викликати швидку. Даний факт підтверджується викликами швидкої допомоги з констатуванням факту, що наявне у матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи той факт, що позивач має істотні вади у фізіологічному стані та суттєву різницю у віці з об`єктивних підстав, він не мав змоги дати відсіч нападнику та захистити власну доньку. Це зафіксовано працівниками поліції та відкрито кримінальне провадження у якому його визнано потерпілим від злочину.

Після протиправних дій відповідача у позивача погіршилася самооцінка, зруйнувалися зв`язки із зовнішнім світом, що найгірше втратив довіру єдиної доньки. За таких обставин, вважає, що розмір спричиненої йому моральної шкоди становить 150 000 грн.

У межах кримінального провадження було призначено авто товарознавчу експертизу, де визначено вартість пошкоджень. Позивачем було проведено відновлювальний ремонт автомобіля, вартість якого склала 18017,18 грн. Вартість паркування, на якому зберігався транспортний засіб 6400 грн. На відновлення здоров`я витрачено 11328 грн.

З урахуванням індексу інфляції та 3% річних просив стягнути із відповідача вартість коштів на відновлення автомобіля у сумі 45351,79 грн.

23.10.2023 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на уточнену позовну заяву, відповідно до якого, окрім зазначеного у попередньому відзиві, вказано про наступне.

На думку відповідача, позивачем лише частково усунено недоліки позовної заяви. Наявність недоліків може вплинути на об`єктивне та правильне вирішення справи по суті.

Вважає, що позивачем належним чином не обґрунтовано спричинену шкоду.

Ухвалою суду від 26.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 20.11.2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування від Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області матеріали кримінального провадження №0001522 від 22.05.2019 року, з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Також задоволено клопотання представника відповідача про визнання явки позивача у судове засідання обов`язковою.

04.12.2023 року від Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про спрямування матеріалів кримінального провадження №0001522 від 22.05.2019 року до Полтавської окружної прокуратури.

Ухвалою суду від 07.12.2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування від Полтавської окружної прокуратури матеріалів кримінального провадження №0001522 від 22.05.2019 року, з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

18.12.2023 року матеріали кримінального провадження надійшли до суду.

Ухвалою суду від 13.02.2024 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Займака В.Б. про виклик та допит у судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 14.06.2024 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Іванова О.І. про витребування від Полтавського НДЕКЦ МВС копії постанови старшого інспектора СД Полтавського ВП ГУНП в Полтавській облаті капітана поліції Дмитра Нечая від 10.09.2020 року про призначення судової психологічної експертизи у кримін7альному провадженні №0001522 від 22.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129, ч.1 ст.296 КК України та копію висновку експерта №104 від 09.11.2020 року у вказаному кримінальному провадженні.

12.07.2024 року на виконання ухвали суду надійшли витребувані належним чином засвідчені документи.

24.03.2025 року позивачем подано клопотання про збільшення розміру грошових вимог, відповідно до яких просить стягнути на його користь грошові кошти, витрачені на відновлення його стану у розмірі 7965 грн.

Позивач ОСОБА_2 , у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Поясни, що з шестирічного віку дочки він виховує її сам мати загинула. Дочка ОСОБА_3 , якийсь час зустрічалася із відповідачем ОСОБА_1 .

05.05.2019 року ОСОБА_1 побив його автомобіль. Перед цим та після погрожував його дочці вбивством.

У той день біля автомобіля був ще один чоловік, який був одягнений у темний костюм (можливо синій). ОСОБА_1 стояв біля автомобіля та поглядав то на годинник, то на вікна квартири.

Перед цим досить агресивно стукав у вхідні двері квартири та виривав ручку дверей, що тривало близько 10 хвилин. Перед цими подіями ОСОБА_1 написав дочці смс про те, що випивав у сусідів.

Внаслідок цих подій дочка зверталася до психолога для неї це все було надто складно. Через місяць у нього стався інсульт.

Автомобіль Деу сенс наданий йому у користування Фондом соціального страхування. Після пошкодження автомобіль ремонтував він власним коштом, гроші на що зберігав протягом року. Вартість ремонту ніхто не компенсував.

Погрози на адресу Ксенії він вважав реальними. Чи були раніше погрози на адресу дочки він не знає.

Його матеріальні збитки полягають у наступному: ремонт розбитого авто, зберігання автомобіля на стоянці, лікування (гіпертонічний та ішемічний інсульт). Моральна шкода полягає у тому, що до цього часу позивач не може зібратися «до купи», після перенесеного інсульту (який стався у серпні 2019 року) не має можливості не може нікуди поїхати, викладати студентам.

Вчинення кримінального правопорушення бачив на власні очі. Особисто чув погрози і нецензурну лайку на адресу своєї дочки ОСОБА_3 . ОСОБА_6 звучали про вбивство, побиття та розбиття автомобіля.

У день побиття автомобіля та погроз викликав швидку. Чи говорив лікарю із чим пов`язаний фізичний стан, не пам`ятає. Ліки, які придбавалися, призначалися лікарем, але часто вони із дочкою придбавали дешевші аналоги з іншою назвою. Гідазепам приймає періодично як перехвилюється, його приймав і раніше.

Впевнений, що матеріальна шкода спричинена ОСОБА_1 . Окрім відновлювального ремонту також було проведено технічний огляд авто, оскільки воно тривалий час не експлуатувалося. Вважає, що всі ці витрати взаємопов`язані.

З приводу відновлювального ремонту автомобіля звертався до Фонду соціального страхування, але йому було відмовлено. Підтверджуючих документів про це у нього немає.

Автомобілем користувався сам. Через пошкодження автомобіля не міг дістатися на кладовище у день пам`яті дружини і матері ОСОБА_3 .

Кілька місяців, до згаданих подій, автомобіль зберігався у гаражі батьків відповідача, куди його переганяв вітчим ОСОБА_1 . Забрати його довелося на вимогу матері відповідача після сварки між відповідачем та його дочкою. До цього автомобілем користувався близько одного разу на тиждень. Їздив не багато та не довго.

День 05.05.2019 року був схожий на «армагедон». Була сильна агресія із боку відповідача.

Від кримінального провадження відмовився, оскільки ходив на сповідь до церкви та намагався вибачити кривдника.

Представник позивача адвокат Іванов О.А., також позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні із наступних підстав.

Пояснив, що із позивачкою познайомився на сайті знайомств у кінці серпня 2018 року. Кілька разів зустрілися та почали зустрічатися. У спілкуванні все було добре, Ксенія була милою та привітною. На той момент вона сподобалася. Різниця у віці у них 15 років. Пізніше почав помічати негативні риси пліткарство у бік родичів. Познайомив із своїми батьками, оскільки мав до неї серйозні наміри.

У середині листопада 2018 року він поїхав у Китай по роботі, а повернувся у середині січня 2019 року. На підтвердження хибності фактів щодо нібито депортації із Китаю надав копію паспорта громадянина України для виїзду за кондон.

На початку чи у середині квітня 2019 року вони із Ксенією перестали зустрічатися.

Через тиждень чи два вітчим за його ініціативою відігнав автомобіль ОСОБА_2 до будинку, де проживає позивачка, оскільки до цього автомобіль зберігався у гаражі, належному його батькам.

У нього були проблеми із ОСОБА_2 (батьком Ксенії), оскільки він чинив перешкоди, у спілкуванні із дочкою. Він висловлювався негативно щодо алкогольної залежності ОСОБА_2 і у зв`язку з цим вони із Ксенією розійшлися.

05.05.2019 року він дійсно був у дворі будинку, де проживає позивачка, мав намір поспілкуватися із ОСОБА_2 без будь-якого негативу. З цією метою піднявся на третій поверх до квартири, але ОСОБА_7 двері не відчинив. Почув істеричні крики Ксенії за дверима та пішов геть.

Пізніше вони говорили, що відповідач пошкодив двері, розбив лампочку у під`їзді, але це не відповідає дійсності. Також говорили, що він голосно стукав та кричав, але ніхто із сусідів не жалівся.

Якийсь час він був на стоянці біля автомобіля ОСОБА_2 та періодично дивився на вікна їх квартири. У цей час повз проходили два чоловіки, один з яких взяв камінь і кинув по автомобілю, належному ОСОБА_2 . Відповідач побіг за ними, але не наздогнав. Зараз зовнішність цих осіб не пригадує, але їх опис надавав поліції після цих подій. Пізніше «зловив» таксі та поїхав додому.

Автомобіль ОСОБА_2 він не пошкоджував. У той день був при здоровому глузді і лише трішки напідпитку. Поліції про це пізніше повідомив.

На наступний день йому телефонували із поліції, 07.05.2019 року телефонував дільничний інспектор, а згодом приїздив, опитував. Він повідомляв, що й нього немає білого светра.

Із ОСОБА_3 у месенжерах вони спілкувалися із негативом із обох сторін. Звукозаписи телефонних розмов ОСОБА_8 робилися без його відома та він сумнівається у їх достовірності.

ОСОБА_2 погрожував створити неприємності його батькові, який працює у ТЦК.

Після порушення кримінального провадження у «Фейсбуці» почалася «травля», що спричинила йому моральні страждання. Йому погрожували. Пропонували відкупитися за 15-20 тис.грн.

ОСОБА_3 він жодним чином не переслідував, бо у той час уже був у ОСОБА_9 .

ОСОБА_6 на адресу ОСОБА_8 не висловлював, лише образливо висловлювався на адресу її батька. До Ксенії фізичного насильства не застосовував. Конфліктів із ОСОБА_3 у нього ніколи не було, у т.ч. публічних.

Позивачк та його дочка, окрім тієї квартири, у якій проживають, мають ще квартиру у центрі міста, яку здають, тому мають додатковий дохід. Про це він знає від ОСОБА_3 .

Йому відомо, що ОСОБА_3 вживала іноді якісь медичні препарати, говорила, що у неї вегето-судинна дистонія.

Вважає, що у ОСОБА_3 до нього є особиста ненависть та вона має намір отримати він нього гроші. Позивач йому ніколи не подобався, але своє бачення він висловлював не спочатку відносин.

За весь час знайомства із Ксенією, її батько автомобілем не користувався. Тривалий час автомобіль зберігався у гаражі його батьків. Він був технічно справний на той час. Цим автомобілем ніхто не користувався, оскільки на ньому встановлено ручне керування, а це не зручно і потребує додаткових навичок.

До послуг адвоката він звернувся через рік після подій.

На слідчих діях не було жодних свідків чи понятих.

Що говорив понад п`ять років тому не пам`ятає.

Своїм телефоном він користується лише сам особисто та використовує його щодня. Листування у месенжерах також веде особисто. Телефон вилучався для огляду працівниками поліції його оглядав дізнавач ОСОБА_10 .

На судові засіданні у кримінальному провадженні ОСОБА_2 не з`являвся. Відмова від обвинувачення ним погоджена у телефонному режимі. Примиритися із позивачем та його дочкою на стадії досудового розслідування не вдалося.

З матеріалами кримінального провадження у повному обсязі не знайомився. Про обставини, які там відображені знає зі слід свого захисника.

Алкоголь вживає інколи. На обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. У клініку з приводу лікування від залежностей не звертався.

Представник відповідача адвокат Займак В.Б. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Пояснив, що вимоги позовної заяви є необгрунтованими належним чином та не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, тому задоволенню не підлягають.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що є матір`ю відповідача ОСОБА_1 . ОСОБА_3 - його колишня дівчина, а ОСОБА_2 - її батько.

Коли вони зустрічалися, то ОСОБА_8 їй подобалася, вона розповідала про своє складне життя.

Син їздив до ОСОБА_9 на роботу за контрактом.

ОСОБА_3 у цей час їй телефонувала та вони говорили по 1-2 години на різні теми.

Ксенія разом із батьком приїздили до них угості на Різдво. Вона із чоловіком приходила угості до позивача на її день народження його доньки, де також познайомилися із її сестрою.

Деякий час автомобіль ОСОБА_2 був у їхньому гаражі на зберіганні. При цьому ОСОБА_7 також віддав ключі та документи на це авто, та пропонував ним користуватися, оскільки сам його майже не використовував. Автомобіль ми разом забирали зі стоянки під будинком. Заходили додому до Шкурупіїв.

У квітні 2019 року син та ОСОБА_3 посварилися. Після 05.05.2019 року з боку Ксенії були дзвінки та погрози, нецензурні висловлювання на її адресу.

Зі слів ОСОБА_11 знає, що якісь хлопці розбили скло у автомобілі батька Ксенії, а він за ними погнався, проте ОСОБА_8 звинувачує у цих подіях ОСОБА_11 .

Щодо слів ОСОБА_3 про депортацію ОСОБА_11 із ОСОБА_9 , то це не відповідає дійсності. Такої розмови із нею не було. Її син їздив до Китаю два рази: з 15.11.2018 року по 17.01.2019 року та з середини травня 2019 року по липень 2019 року. Контракт був на один рік.

У період відсутності сина, ОСОБА_8 їй телефонувала майже кожен вечір.

Відповідач не допускає грубого поводження зі мною. Вона має ще одного сина, який на даний час проходить службу у Авдіївці. Вважає, що ОСОБА_3 у їх сім`ї побачила лише нормальні взаємовідносини.

Погроз убивством на адресу ОСОБА_3 з боку членів її сім`ї не було.

При ній ОСОБА_11 телефонував Ксенії один раз та просив зустрітися із нею. Говорив, що жодних пошкоджень автомобіля не спричиняв, проте пропонував свою допомогу щодо його ремонту.

Позивач погрожував ув`язнити ОСОБА_11 .

У зв`язку з цією сваркою, вони попросили ОСОБА_3 забрати автомобіль батька із нашого гаража. Автомобіль був у наразі із листопада 2018 року до квітня 2019 року.

О котрій годині син прийшов додому 05 травня 2019 року точно сказати не може.

Правоохоронці приїздили до них додому з 05 до 15 травня 2019 року кілька разів.

Про події знає тільки зі слів сина.

Чи користувався ОСОБА_11 її телефоном не пам`ятає.

Їй відомо, що ОСОБА_3 робила звукозаписи телефонних розмов, проте про це не попереджала.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є вітчимом відповідача. Про події 05.05.2019 року він знає лише зі слів ОСОБА_1 , який говорив, що нічого протизаконного не вчиняв, та дружини ОСОБА_12 . Дружина повідомляла, що їй погрожували.

ОСОБА_11 при ньому ОСОБА_13 не дзвонив.

Одного разу позивач ОСОБА_2 попросив поставити його автомобіль до належного їх родині гаража. Вони з дружиною були не проти. Він особисто допомагав переганяти автомобіль до їх гаража. Протягом усього часу перебування автомобіля у гаражі ніхто ним не користувався. Авто стояло там до весни.

Після сварки ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , його дружина зізвонилася із ОСОБА_3 і попросила забрати автомобіль. При поверненні, автомобіль поставили на попереднє його місце розташування. Чи видно із квартири Шкурупіїв місце стоянки автомобіля йому не відомо.

ОСОБА_7 йому особисто говорив, що сам автомобілем не користується. У разі необхідності кудись поїхати просив про це знайомого. Причину, чому не користувався сам пояснював, але він її не пам`ятає.

Суд, заслухавши сторін, представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази, додані до матеріалів справи та матеріали кримінального провадження №0001522 від 22.05.2019 року, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні органу досудового розслідування перебувало кримінальне провадження №0001522 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, яке ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 16.05.2023 року у справі №554/15237/22 (провадження №1-кс/554/304/2023) закрито у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від обвинувачення. Цивільні позови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої внаслідок кримінального проступку, залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності зазначено, що …звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України… Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Зважаючи на це, судом не беруться до уваги аргументи сторони відповідача щодо відсутності підстав для звернення позивача до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином, оскільки закриття кримінального провадження відбулося після направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_1 до суду.

Кримінальне провадження щодо останнього закрито на підставі ст. 46 КК у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими, що є нереабілітуючою підставою, що означає, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Відповідно до постанови дізнавача сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 08.12.2022 року кримінальне провадження №0001522 від 22.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Вказане кримінальне провадження було розпочато за фактом того, що 05.05.2019 року близько 23:00 год невідома особа, перебуваючи за адресою: м.Полтава, вул.Європейська, 66, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, розбив скло автомобіля марки «Део сенс» д.н.з. НОМЕР_2 , належного гр. ОСОБА_3 , чим спричинив останній матеріального збитку, розмір якого встановлюється. Постанова ніким не оскаржувалася та набрала законної сили.

Беручи до уваги, що стосовно кримінального правопорушення за ч.1 ст.296 КК України не встановлено особи, яка могла його вчинити, тому у суду відсутні підстави вважати, що до нього може бути причетний ОСОБА_1 , а отже, посилання позивача та його представника на те, що автомобіль пошкодив саме відповідач не можуть бути взяті до уваги судом. Обставини пошкодження автомобіля, у тому числі, не визнаються відповідачем та не підтверджуються жодними іншими доказами, доданими до матеріалів справи.

Не може бути взято судом до уваги і висновок автотоварознавчої експертизи №311 від 14.11.2019 року так як, відповідно до постанови слідчого від 25.10.2019 року у кримінальному провадженні №0001522 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, ушкодження автомашини здійснено невідомою особою. У подальшому кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях невідомої особи складу кримінального правопорушення. Будь-які об`єктивні дані про причетність до ушкодження автомобіля, належного ОСОБА_2 у кримінальному провадженні відсутні та суду не надані. Отже, висновок автотоварознавчої експертизи не є належним та допустимим доказом у вказаній справі.

Інших доказів та підтвердження спричинення пошкоджень автомобіля відповідачем суду не надано.

На підтвердження позовних вимог позивачем також надано відповідь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Полтавській області від 26.02.2014 року №294-06-11 щодо переліку норм законодавства, якими необхідно користуватися ОСОБА_2 при експлуатації отриманого у користування автомобіля.

Довідку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Полтавській області на підтвердження видачі ОСОБА_2 у користування автомобіля ЗАЗ «SENS» НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 .

Акт приймання-передачі транспортного засобу серії ТОВ №245187, акт виконаних робіт №РФ-0007323 від 03.06.2020 року на загальну суму 16934,52 грн та копію фіскального чеку про оплату цих послуг.

Також, позивачем надано до суду копії квитанцій прибуткового касового ордеру на підтвердження оплати послуг стоянки автомобіля.

Вказані докази також не можуть бути покладені в основу рішення з раніше наведених підстав. Вони є не належними доказами у вказній справі.

При цьому, за ч.8 ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що на всіх автостоянках незалежно від форми власності, які є суб`єктами господарської діяльності чи належать цим суб`єктам, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів, що належать громадянам (крім автостоянок - гаражних кооперативів), і охороняються, облаштовуються місця для безоплатного зберігання (за рахунок коштів місцевих бюджетів) транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті. Кількість місць на автостоянці для безоплатного зберігання транспортних засобів встановлюється за поданням відповідного органу місцевого самоврядування відповідно до потреби з позначенням цих місць дорожніми знаками та відповідною розміткою.

Відповідно до пункту 19 Постанови КМУ «Деякі питання соціального захисту осіб з інвалідністю» від 19.07.2006 №999, ремонт і технічне обслуговування отриманих особами з інвалідністю, законними представниками недієздатних осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю автомобілів здійснюється за рахунок їх власних коштів з подальшою компенсацією витрат відповідно до законодавства.

На підтвердження спричинення моральної шкоди позивач вказує на висновок експерта від 09.11.2020 року №104 про результати судової психологічної експертизи, проведеної у кримінальному провадженні №0001522, відносно його дочки ОСОБА_3 , оригінал якого міститься у матеріалах вказаного кримінального провадження, яке витребувано для огляду судом.

Згідно вказаного висновку, у підекспертної особи ОСОБА_3 наяні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для ОСОБА_3 . Внаслідок психотравмувальної дії вказаної ситуації ОСОБА_3 спричинені страждання (на моральному рівні). За умови ситуації, що досліджується у справі, ОСОБА_3 спричинені страждання (на моральному рівні), які з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_3 , є значними, за умов визнання судом заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди, орієнтовний розмір компенсації може становити 0; 18; 36; 54; 72 мінімальних заробітних плат. Рішення, щодо визначення грошового розміру компенсації завданих ОСОБА_3 моральних страждань, є прерогативою суду.

Відповідач та його представник вважають вказаний висновок недопустимим доказом, оскільки постанова про призначення даної експертизи винесена старшим інспектором Нечаєм Д., проте у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи на підтвердження того, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було доручено розслідування вказаному інспектору так само як і відсутні будь-які документи які були б виконані вказаною особою. Постанова інспектора має суттєві вади. Так, у порушення вимог кримінального процесуального закону, інспектором дізнання не роз`яснено права та обов`язки експерта при проведенні експертного дослідження та не попереджено про кримінальну відповідальність (на думку представника відповідача, підпис про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність у висновку експерта не має значення з точки зору закону, так як експерт не може сам себе попередити про таку відповідальність). Вважають, що даний факт сам по собі робить висновок експерта недопустимим доказом. Крім того, висновок експерта №104 не відповідає приписам п.5 ст.106 ЦПК України, оскільки у ньому відсутня посилання про направлення його до суду.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення №265 від 01.04.2020 року, висловлювання, що зафіксовані у протоколі огляду з додатку-месенджера «Viber», у контексті, на який посилається потерпіла ОСОБА_3 , сукупно виражені у формі погроз, серед яких є погрози насиллям. Адресатом дослідження повідомлень (відповідно, й погроз) є особа, котрій належить номер телефону, на який вони були надіслані. У тексті переписки вказана особа позначається як «Ксюша», «Ксенія Шкурупій», а в постанові від 24.12.2019 як потерпіла ОСОБА_3 .

Відповідач та його представник вважають вказаний висновок недопустимим доказом, оскільки постанова про призначення даної експертизи винесена слідчим Джаврук І.Д., проте у порушення вимог кримінального процесуального закону, слідчим не роз`яснено права та обов`язки експерта при проведенні експертного дослідження та не попереджено про кримінальну відповідальність (на думку представника відповідача, підпис про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність у висновку експерта не має значення з точки зору закону, так як експерт не може сам себе попередити про таку відповідальність). Вважають, що даний факт сам по собі робить висновок експерта недопустимим доказом. Крім того, висновок експерта №104 не відповідає приписам п.5 ст.106 ЦПК України, оскільки у ньому відсутня посилання про направлення його до суду.

Однак, ВП ВС у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 (провадження № 13-3кс22) констатувала, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

У кожному із зазначених вище випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

Отже, у разі призначення експертизи слідчим, який не входить до складу визначеної у кримінальному провадженні слідчої групи, суд, вирішуючи питання про допустимість даних висновку експерта як доказів, повинен у межах доводів сторін перевірити, чи призвів спосіб призначення експертизи до порушення тих чи інших прав і свобод людини, передбачених Конвенцією та/або Конституцією України. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося.

Оцінюючи докази на предмет допустимості відповідно до критеріїв, встановлених кримінальним процесуальним законом, суд виходить з обставин конкретної справи і також повинен вмотивувати своє рішення.

Зважаючи на вищевикладені позиції Великої палати Верховного Суду, вказаний висновок судово-пихологічної експертизи та висновок судово-лінгвістичної експертизи не можуть бути визнано недопустимими доказами, так як виявлені вади не призвели до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що є доказами у цивільній справі, а саме: будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статті 77, 78, 79 ЦПК України визначають вимоги щодо належності, допустимості та достовірності доказів.

Отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є допустимим і достовірним доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 686/23256/16-ц (провадження № 61-32980св18) та від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17 (провадження № 61-10929св20).

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Якщо експертиза, яка проведена у кримінальному провадженні, містить інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, то незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений така експертиза може бути допустимим доказом.

Висновок, підготовлений у рамках кримінального провадження особою, яка є атестованим судовим експертом, відповідає положенням статті 102 ЦПК України.

Верховний Суд неодноразово робив висновок про допустимість висновку експерта, який проведений в рамках кримінального провадження.

Зокрема, такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 761/12898/16-ц, від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17, від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17, від 15 квітня 2021 року у справі № 759/15556/18.

Також, на підтвердження позовних вимог, позивачем надано виписку №4083 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 , де зазначено повний діагноз: шифр G-45.0 TIA (07.08.19) в ВББ на тлі ецефалопатії змішаного генезу (післятравматична наслідки ВЧМТ 2000 р. та дисметаболічна) ІІ ст. з вираженим гіпертензійно-лікворним синдромом, вестибуло-атактичним синдромом. ІХС: стенокардія напруги стабільна, ІІ ФК. Гіпертонічна енцефалопатія ІІ ст, 3 ст, ризик високий. Цукровий діабет, 2 тип, середньої важкості, стадія компенсації. А також квитанції на придбання ліків.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини особи, яка завдала шкоду (завдавача шкоди). Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позові про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач зазначає, що спричинена йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав від неправомірних дій ОСОБА_1 на його адресу та на адресу його дочки (погрози вбивством), внаслідок чого погіршилася його самооцінка, так як він не зміг захистити від протиправних дій свою дочку, зруйнувалися зв`язки із зовнішнім світом, що найгірше втратив довіру єдиної доньки. Внаслідок сильних переживань погіршилося здоров`я як його так і його дочки. Погіршилося матеріальне становище через необхідність ремонтувати автомобіль та витрачати кошти на медичні обстеження та медикаменти. Все це викликало додаткові душевні хвилювання.

Вказане, у тому числі підтверджується висновками судово-психологічної експертизи щодо ОСОБА_3 та судово-лінгвістичної експертизи.

Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, зміни в звичному способі життя, неможливість незалежно від часу та зусиль відновити попередній стан, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що достатнім є розмір відшкодування спричинених моральних страждань у розмірі 20000 грн.

Щодо відшкодування матеріальних збитків, то позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами понесені ним витрати, оскільки додані до матеріалів справи світлокопії фіскальних чеків мають незадовільну якість та оформлені у такий спосіб, що унеможливлюють їх прочитання та вивчення. Деякі із них є чеками із касового терміналу, на яких не зазначено інформації щодо назви препарату. Із тих світлокопій, які є розбірливими, неможливо встановити ті обставини, що саме ці препарати було призначено лікарем позивачу, у якому дозуванні та на який строк. До того ж, світлокопії чеків не посвідчені належним чином. Також позивачем не додано до матеріалів справи підтверджуючих документів про проходження ним обстежень та проведення лікування, які є у прямому зв`язку із спричиненою шкодою.

Так, згідно постанови Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №520/17947/18: суд першої інстанції встановив, що жоден із письмових доказів, доданих до позовної заяви, не засвідчений у встановленому порядку; позивач не зазначив, оригінали яких доказів наявні у нього та в яких осіб наявні інші докази, оригінали яких відсутні у позивача; учасникам справи роз`яснено вимоги до подання письмових доказів. За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок, що надані позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог докази не є допустимими.

Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином, підлягають до часткового задоволення та із відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 20000 грн, у задоволенні інших вимог необхідно відмовити за недоведеністю.

Оскільки, позивачч звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», із відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76, 77, 81, 89, 263-26ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15.09.2025 року.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

представник позивачки: адвокат Іванов Олег Анатолійови ч, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3612 від 29.01.2009 року, адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

представник відповідача: адвокат Займак Володимир Борисович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №757 від 10.06.2010 року, адреса: АДРЕСА_6 .

Суддя Т.М.Черняєва