Справа №461/6941/24 Головуючий у 1 інстанції:Кітов О.В.
Провадження №22-ц/811/424/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні представника Міністерства оборони України Ткачука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова в складі судді Кітова О.В. від 24 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м.Львова від 24 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду м.Львова від 24 грудня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задоволити заяву ОСОБА_2 повністю.

Зазначає, що судом порушено норми матеріального, процесуального права та неповно досліджено докази, а відтак просить суд скасувати рішення. Вважає, що судом не досліджено наданих ОСОБА_2 доказів, які напряму свідчать про факт ведення спільного господарства, побуту, взаємних прав та обов`язків. ОСОБА_2 та її брат ОСОБА_3 , зареєстровані і проживали разом за однією адресою на АДРЕСА_1 . Квартира належить їм на праві спільної часткової власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна. Факт проживання за однією адресою та ведення спільного господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , також, підтверджується актом обстеження, від 19 вересня 2023 року. Згідно з відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб від 21 вересня 2023 року N134790, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано 4 особи, а саме: ОСОБА_4 з 16 січня 1990 року; ОСОБА_5 з 30 травня 1990 року; ОСОБА_2 з 19 березня 2004 року; ОСОБА_6 з 18 березня 2015 року. Відповідно до рішення Галицького районного суду від 27 серпня 2024 року у справі N461/3240/24 провадження N2/461/1817/24 ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 визнанні особами, такі що втратили право користування квартирою. В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ОСОБА_7 пояснила, що зі слів ОСОБА_3 їй відомо про те, що він та ОСОБА_2 з 2019 по 2021 роки проживали разом. Також, при зустрічі із ОСОБА_3 , яка відбулась після 2018 року, останній розказав їй про те, що він допоміг ОСОБА_2 виїхати за кордон. Свідок ОСОБА_8 пояснила, що їй відомо про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом. Зазначає, що ОСОБА_3 турбувався про ОСОБА_2 , яка з 2012 року хворіла онкозахворюванням. Судом не було взято до уваги той факт, що іншого місця проживання у ОСОБА_2 та її брата, ОСОБА_3 , не було та жодними доказами не встановлено факт проживання сестри та брата за іншими адресами. Також, звертає увагу на те, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 1.10.2024 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .

В судове засідання окрім представника Міністерства оборони України Ткачука В.В., решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заінтересованої особи в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви, письмових заперечень на заяву, додаткових письмових пояснень заявниці, апеляційної скарги, письмових пояснень на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 15, 16, 293, 294, 299, 300, 315 ЦПК України, ст.3 СК України, ст.ст.16, 16-1, 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», абз.2 п.2 Постанови №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та відмовляючи у задоволені заяви, виходив з того, що заявниця ОСОБА_10 та ОСОБА_3 є неповнорідними сестрою та братом по лінії матері, що підтверджено свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 . Згідно пояснень заявниці викладених у заяві, 02 березня 2022 року, ОСОБА_3 , був зарахований в списки військової частини НОМЕР_3 , посада, згідно військового квитка серія НОМЕР_4 , радіотелефоніст-лінійний наглядач, під час загальної мобілізації через введення воєнного стану в Україні 24 лютого 2022 року . ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , загинув під час виконання бойового завдання та обов`язків військової служби в с Золоте, Попаснянський район, Луганської області. Причиною смерті згідно лікарського свідоцтва про смерть від 23 травня 2022 року №630/22, є вибухові осколкові поранення голови та лівого передпліччя, ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків. ОСОБА_3 похований в селищі Новий Яричів, Львівського району, Львівської області. Указом президента від 30 червня 2022 року №460, ОСОБА_3 , посмертно нагороджено ордером «За мужність» III ступеня. 30 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 з приводу отримання допомоги у зв`язку із загибеллю брата ОСОБА_3 . Відповідно до витягу з протоколу комісії Міністерства оборони України 17 травня 2024 року № 15/д з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку з відсутністю рішень суду про встановлення фактів, що має юридичне значення, зокрема факту спільного проживання та ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав і обов`язків або факту, що члени сім`ї загиблого перебували на його утриманні. ОСОБА_11 (прізвище до шлюбу ОСОБА_12 ) (матір Заявника та загиблого ОСОБА_3 ), померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 грудня 2018 року серія НОМЕР_5 . ОСОБА_13 (батько загиблого ОСОБА_3 ), помер ІНФОРМАЦІЯ_5 що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого повторно, від 13 листопада 2023 року серія НОМЕР_6 . ОСОБА_3 перебував у шлюбі з громадянкою російської федерації ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25 жовтня 2014 року серія НОМЕР_7 . Даний шлюб було розірвано на підставі рішення судової дільниці від 18 червня 2018 року №169 Санкт-Петербурга. Судом першої інстанції було встановлено, що Заявниця ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12 травня 2012 року виданого Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області серія НОМЕР_8 . ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою по АДРЕСА_1 , квартира належить їм на праві спільної часткової власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 358200179 та довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 7167 від 27.12.2018. Згідно акту обстеження затвердженого директором ЛКП «Старий Львів» Білоус О. від 19 вересня 2023 року, зі слів сусідів, ОСОБА_2 з 2005 року проживала за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм братом ОСОБА_3 до дня його смерті, вели спільне господарство. ОСОБА_2 є особою з інвалідністю III групи, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_9 виданим 09.09.2014. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що зі слів ОСОБА_3 їй відомо про те, що він та ОСОБА_2 з 2019 по 2021 роки проживали разом. Також, при зустрічі із ОСОБА_3 , яка відбулась після 2018 року, останній розказав їй про те, що він допоміг ОСОБА_2 виїхати за кордон. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що їй відомо про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом. ОСОБА_3 турбувався про ОСОБА_2 , яка з 2012 року хворіла онкозахворюванням. ОСОБА_2 не бачила давно, оскільки після смерті ОСОБА_11 свідок не бувала у квартирі АДРЕСА_1 . Суд першої інстанції зазначав, що надані заявником докази жодним чином не підтверджують, що вона перебувала у сімейних відносинах з ОСОБА_3 , водночас інших доказів на підтвердження наявності спільного побуту, а також наявності взаємних прав та обов`язків, заявником не долучено. Суд прийшов до висновку, що акт обстеження, довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописки не можуть свідчити про спільний побут, ведення спільного господарства; вони лише засвідчують місце знаходження житла особи. Також, заявницею не долучено наступних доказів спільного проживання, зокрема, підтвердження спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, фактів спільної присутності їх на святах або спільного відпочинку, тощо. Факт спільного проживання та/або реєстрації місця проживання без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що мали місце усталені відносини, які притаманні сім`ї. Таким чином, у заяві не зазначено та не наведено належних доказів наявності взаємних прав та обов`язків між заявницею і загиблим та, як наслідок, що між особами були усталені відносини, притаманні сім`ї, в даному випадку сестрі та брату. Суд не взяв до уваги вказані пояснення свідків, оскільки ці пояснення носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту спільного проживання заявниці та її брата, які їм відомі зі слів останнього та не підтверджують наявність усталених відносин, які притаманні сім`ї. Також, при прийнятті рішення, суд враховував, що заявницею не надано доказів щодо спілкування (розмов, листування, тощо) між нею та загиблим як до, та і після оголошення воєнного стану, зокрема щодо ведення спільного господарства, побуту, взаємних прав та обов`язків; підтвердження спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла; щодо надсилання (пересилання) заявниці від загиблого коштів по день загибелі. Серед іншого, заявницею, також, не долучено і копії наказу командира військової частини про виключення загиблого зі списків військової частини (з якого повинно вбачатись хто записаний родичем та/або членом сім`ї загиблого, хто отримав з військової частини відповідні грошові виплати тощо), власноруч написаної ОСОБА_3 автобіографії, як і не долучено витягу з особової справи загиблого у військовій частині і щодо відомостей членів сім`ї та/або родичів, також заявницею не долучено документальних доказів про поховання ОСОБА_15 (хто, коли, де та за чий рахунок здійснював поховання загиблого). Крім цього, судом було встановлено, що ОСОБА_2 із 2012 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_9 , що свідчить про її сімейні відносини із чоловіком. Аналізуючи норми права чинного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, слід відмовити, в зв`язку з недоведеністю наявності взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_2 і загиблим ОСОБА_3 , як наслідок, що між особами були усталені відносини, притаманні сім`ї, в даному випадку сестрі та брату.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернулась в суд із заявою (заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України ) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, в якій просила:

- встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , з братом ОСОБА_3 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви покликалася на те, що ОСОБА_2 є неповнорідною сестрою по лінії матері ОСОБА_3 . Зазначала, що 02 березня 2022 року, ОСОБА_3 , був зарахований в списки військової частини НОМЕР_3 , посада, згідно військового квитка серії № НОМЕР_10 , радіотелефоніст-лінійний наглядач, під час загальної мобілізації через введення воєнного стану в Україні 24 лютого 2022 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , загинув під час виконання бойового завдання та обов`язків військової служби в с. Золоте, Попаснянський район, Луганської області. Звертає увагу на те, що компенсацію допомогу, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів від 28.02.2022 №168 ніхто не отримував. 30 листопада 2023 року сестра загиблого ОСОБА_2 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 з приводу отримання вищезазначеної допомоги. Відповідно до витягу з протоколу комісії Міністерства оборони України 17 травня 2024 року №15/д з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги , комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку з відсутністю рішень суду про встановлення факту, що має юридичне значення зокрема факту спільного проживання та ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав і обов`язків або факту, що члени сім`ї загиблого перебували на його утриманні. Вказувала на те, що матір Заявника та загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_11 (дошлюбне прізвище ОСОБА_12 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 грудня 2018 року серія НОМЕР_5 . ОСОБА_13 батько загиблого, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого повторно, від 13 листопада 2023 року серія НОМЕР_6 . ОСОБА_3 перебував у шлюбі з громадянкою російської федерації ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25 жовтня 2014 року серія НОМЕР_7 . Громадянка російської федерації, ОСОБА_6 з 2017 року про даний час проживає на території російської федерації, шлюб між нею та загиблим розірвано на підставі рішення судової дільниці від 18 червня 2018 року №169 Санкт-Петербурга, дітей у шлюбі не було. Вказувала на те, що ОСОБА_2 та її брат ОСОБА_3 зареєстровані та проживали разом за однією адресою по АДРЕСА_1 , квартира належить їм на праві спільної часткової власності, вели спільне господарство, мали спільні витрати, що підтверджується актом обстеження від 19 вересня 2023 року. 16 квітня 2014 року ОСОБА_2 отримала посвідчення № НОМЕР_9 , щодо призначення державної допомоги по інвалідності ІІІ групи з захворювання. З моменту встановлення діагнозу заявник не могла повноцінно працювати та утримувати себе, тому грошову підтримку під час спільного проживання надавав брат заявник. ОСОБА_3 на протязі спільного проживання з сестрою, ОСОБА_2 , давав заявнику кошти на лікування, оплату комунальних послуг.

Відповідно ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 16 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно ч. 9 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Згідно ч. 10 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до абз. 2 п. 2 Постанови №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", яка прийнята на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 "Про загальну мобілізацію, статті 9-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до ст. 16-1 Закону №2011-XII (в редакції, яка діяла на момент загибелі ОСОБА_3 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_6 ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Згідно статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно правил частини другої статті 3 Сімейного кодексу України де визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Певна правова позиція у схожих правовідносинах викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) і зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Згідно абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та учасниками справи не оспорювалось та не спростовано, заявниця ОСОБА_10 та ОСОБА_3 є неповнорідними сестрою та братом по лінії матері, що підтверджено свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

Згідно пояснень заявниці викладених у заяві, 02 березня 2022 року, ОСОБА_3 , був зарахований в списки військової частини НОМЕР_3 , посада, згідно військового квитка серія НОМЕР_4 , радіотелефоніст-лінійний наглядач, під час загальної мобілізації через введення воєнного стану в Україні 24 лютого 2022 року .

ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , загинув під час виконання бойового завдання та обов`язків військової служби в с Золоте, Попаснянський район, Луганської області. Причиною смерті згідно лікарського свідоцтва про смерть від 23 травня 2022 року №630/22, є вибухові осколкові поранення голови та лівого передпліччя, ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків. ОСОБА_3 похований в селищі Новий Яричів, Львівського району, Львівської області.

Указом президента від 30 червня 2022 року №460, ОСОБА_3 , посмертно нагороджено ордером «За мужність» III ступеня.

30 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 з приводу отримання допомоги у зв`язку із загибеллю брата ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з протоколу комісії Міністерства оборони України 17 травня 2024 року №15/д з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку з відсутністю рішень суду про встановлення фактів, що має юридичне значення, зокрема факту спільного проживання та ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав і обов`язків або факту, що члени сім`ї загиблого перебували на його утриманні.

ОСОБА_11 (прізвище до шлюбу ОСОБА_12 ) (матір загиблого ОСОБА_3 ), померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 грудня 2018 року серія НОМЕР_5 .

ОСОБА_13 (батько загиблого ОСОБА_3 ), помер ІНФОРМАЦІЯ_5 що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого повторно, від 13 листопада 2023 року серія НОМЕР_6 .

ОСОБА_3 перебував у шлюбі з громадянкою російської федерації ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25 жовтня 2014 року серія НОМЕР_7 . Даний шлюб було розірвано на підставі рішення судової дільниці від 18 червня 2018 року №169 Санкт-Петербурга.

Заявниця ОСОБА_2 до 21.10.2024 року до у шлюбі з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12 травня 2012 року виданого Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області серія НОМЕР_8 , коли рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області шлюб між ними розірвано.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою по АДРЕСА_1 , квартира належить їм на праві спільної часткової власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 358200179 та довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 7167 від 27.12.2018.

Згідно акту обстеження затвердженого директором ЛКП «Старий Львів» Білоус О. від 19 вересня 2023 року, зі слів сусідів, ОСОБА_2 з 2005 року проживала за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм братом ОСОБА_3 до дня його смерті, вели спільне господарство.

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю III групи, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_9 виданим 09.09.2014.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 пояснила, що зі слів ОСОБА_3 їй відомо про те, що він та ОСОБА_2 з 2019 по 2021 роки проживали разом. Також, при зустрічі із ОСОБА_3 , яка відбулась після 2018 року, останній розказав їй про те, що він допоміг ОСОБА_2 виїхати за кордон.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_8 пояснила, що їй відомо про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом. ОСОБА_3 турбувався про ОСОБА_2 , яка з 2012 року хворіла онкозахворюванням. ОСОБА_2 не бачила давно, оскільки після смерті ОСОБА_11 свідок не бувала у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено та не спростовано матеріалами справи та доводами заявниці, що надані заявницею докази жодним чином не підтверджують, що вона перебувала у сімейних відносинах з ОСОБА_3 , водночас інших доказів на підтвердження наявності спільного побуту, спільного бюджету, а також наявності взаємних прав та обов`язків, заявницею не долучено.

Також, судом першої інстанції правильно вказано, що акт обстеження, довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописки не можуть свідчити про спільний побут, ведення спільного господарства; вони лише засвідчують місце знаходження житла особи.

Також, заявницею не долучено інших доказів, які б могли свідчити про спільне проживання, зокрема, підтвердження спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, фактів спільної присутності їх на святах або спільного відпочинку, тощо. Факт спільного проживання та/або реєстрації місця проживання без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що мали місце усталені відносини, які притаманні сім`ї.

Окрім того, у заяві не зазначено та не наведено належних доказів наявності взаємних прав та обов`язків між заявницею і загиблим та, як наслідок, що між особами були усталені відносини, притаманні сім`ї, в даному випадку сестрі та брату, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Що стосується пояснень свідків в суді першої інстанції, то судом першої інстанції правильно встановлено, що ці пояснення носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту спільної реєстрації (спільного проживання) та спільного користування та володіння житловим приміщенням заявниці та її брата. Також, ці обставини відомі свідкам зі слів останнього та не підтверджують наявність усталених відносин, які притаманні сім`ї.

Також, як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, заявницею не надано доказів щодо спілкування (розмов, листування, тощо) між нею та загиблим як до, та і після оголошення воєнного стану, зокрема щодо ведення спільного господарства, побуту, взаємних прав та обов`язків; підтвердження спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла; щодо надсилання (пересилання) заявниці від загиблого коштів по день загибелі.

Окрім того, як правильно вказав суд першої інстанції, заявницею не долучено і копії наказу командира військової частини про виключення загиблого зі списків військової частини (з якого повинно вбачатись хто записаний родичем та/або членом сім`ї загиблого, хто отримав з військової частини відповідні грошові виплати тощо), власноруч написаної ОСОБА_3 автобіографії, як і не долучено витягу з особової справи загиблого у військовій частині і щодо відомостей членів сім`ї та/або родичів. Також, заявницею не долучено документальних доказів про поховання ОСОБА_15 (хто, коли, де та за чий рахунок здійснював поховання загиблого).

Крім цього, ОСОБА_2 із 2012 року по 2024 рік перебувала у шлюбі із ОСОБА_9 , що свідчить про її сімейні відносини із чоловіком, зокрема, і у період, який вона вказує проживала з братом однією сім`єю. Відсутні також і дані про наявність чи відсутність дітей у неї та її брата, їх місце проживання.

Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено та доводами апеляційної скарги не спростовано, що заява по суті є безпідставною та не підтверджена належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Тому, суд правильно вважав, що в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, слід відмовити, в зв`язку з недоведеністю наявності взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_2 і загиблим ОСОБА_3 , як наслідок, що між особами були усталені відносини, притаманні сім`ї, в даному випадку сестрі та брату.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 24 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра