ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарасов Артур Вікторович,

- за апеляційною скаргою Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське»,

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

04.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача ПрАТ « ШУ « Покровське» моральну шкоду, пов`язану з нещасним випадком, яку він оцінює в 250000 грн.

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги, а саме збільшив розмір моральної шкоди, яку просить стягнути на свою користь з відповідача до 1000000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства « Шахтоуправління « Покровське» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства « Шахтоуправління « Покровське» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 180000 грн.

Стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства « Шахтоуправління « Покровське» на користь держави судовий збір в сумі 1800 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

08.04.2025 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарасов Артур Вікторович надійшла апеляційна скарга, в якій просить суд, змінити рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та визначити розмір відшкодування моральної шкоди позивачу з урахуванням втрати працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, і збільшити її з 180 000 гривень до суми заявленої у позові, тобто до 1 000 000 гривень.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 180000 грн., суд першої інстанції не врахував глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, встановлену групу інвалідності, вимушеність змін у його житті внаслідок отриманої травми.

23.04.2025 року від Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.04.2025 року в частині задоволених позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що довідка МСЕК не може бути безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Другий основний доказ по справі - Акт за формою Н-1/П «Тимчасовий» від 25.01.2023 містить незаповнені розділи про місце нещасного випадку, про винних осіб, до яких можуть бути пред`явлені регресні вимоги, до того ж триває досудове дослідження за відкритим кримінальним провадженням №0000696 від 24.12.2022, що проводить Покровське районне управління поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області. Наразі завершити розслідування та надати остаточний акт неможливо з технологічних причин.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

11.07.2025 року від Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с. 219).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем АТ « ПрАТ « ШУ « Покровське» з 19.05.2014 р. по 18.07.2023 р., де працював в якості механіка підземної дільниці № 3 з повним робочим днем. ( а.с.23-24).

23.12.2022р. о 19 годині 40 хвилин у 9 північній « біс» лаві блоку ПрАТ « Шахтоуправління « Покровське» стався вибух метано-повітряної суміші, в момент якого ОСОБА_1 знаходився на нижньому сполучені дільниці, в результаті чого отримав опіки.

Згідно Акту розслідування нещасного випадку, що стався 23.12.2022 р., внаслідок нещасного випадку, ОСОБА_1 спричинено опіки полум`ям 11Б ст. 45% голови, обличчя, тулуба, обох верхніх кінцівок. Нещасний випадок, що стався 23.12.2022 р. визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.( а. с. 25-37).

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 099000 від 13.07.2023 р. ОСОБА_1 первинно встановлено 75% втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва та визначено потребу у медикаментозному лікуванні та санаторно-курортному лікуванні. ( а. с. 40).

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 784440 від 13.07.2023 р. ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва та визначено про умови та характер праці : може виконувати легкий фізичний труд на поверхні та розумову працю. ( а.с. 39).

Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності, тобто в даному випадку з 13.07.2023 року.

Таким чином, наданими доказами підтверджено, що з позивачем стався нещасний випадок під час виконання ним трудових обов`язків, в результаті чого позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, чим підтверджується спричинення моральної шкоди відповідачем та наявність підстав для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди.

Виходячи з цих обставин, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, з урахуванням відпрацьованого часу на підприємстві відповідача та з урахуванням втрати працездатності -вперше 75%, встановлення інвалідності 2 групи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення 180000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з ч.1, 2 ст.153 Кодексу законів про працю України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частинами 1 та 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Тож, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, вважаючи доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причино-наслідковий зв`язок між діяннями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків втрати професійної працездатності.

Прийнявши до уваги розмір втрати професійної працездатності ОСОБА_1 та встановлення йому другої групи інвалідності, глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, а також конкретні обставини по справі, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір компенсації моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, на рівні 180 000 грн.

При таких обставинах, апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарасов Артур Вікторович та Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» не підлягають задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тарасов Артур Вікторович та Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 09.09.2025 року.

Судді: