П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Київ

Справа №2-684/12

Провадження: № 22-ц/824/13091/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року, постановлену під головуванням судді Скрипник О. Г.,

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересована особа: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ТОВ «ФК «ФОРТ» звернулося до суду із вказаною заявою, яка обґрунтована тим, що 06.03.2012 року Києво-Святошинський районний суд ухвалив у справі №2-684/12 рішення про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА заборгованості за кредитним договором № 199/П/41/2007-840 від 27.11.2007 року». Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 23.09.2020 року було замінено стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвест Хаус» у справі №2-684/12. 05.11.2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Хаус», ТОВ «ФК ФОРТ», укладено договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №199/П/41/2007-840 від 27.11.2007 року перейшло до ТОВ «ФК «ФОРТ». На виконання рішення суду у справі № 2-684/12 від 06.03.2012 року Києво-Святошинський районний суд видав банку виконавчі листи. Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника 1 та боржника 2 відсутні. Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо: 1) боржника 1 на примусовому виконанні не перебуває; 2) боржника 2 на примусовому виконанні не перебуває. Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_1 у приватного виконавця Крегул І.І. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису, яке не має жодного відношення до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2-684/12 від 06.03.2012 року.

На підставі викладеного вище, заявник просив замінити стягувача ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на його правонаступника ТОВ «ФК ФОРТ», у виконавчому листі, виданому на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №2-684/12.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київськоїобласті від 03 січня 2025 року заяву ТОВ «ФК «ФОРТ» задоволено.

Замінено стягувача ТОВ «ФК «ІнвестХаус» на його правонаступника ТОВ «ФК ФОРТ» у виконавчому листі, виданому на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №2-684/12.

Видано дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржника 1 та боржника 2 та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалу суду просила скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви ТОВ «ФК «ФОРТ».

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив заяву ТОВ «ФК ФОРТ», оскільки не перевірив наявність правових підстав для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачі його дубліката. Судом не враховано, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 07.02.2014 року, залишеною 01.10.2014 року апеляційною інстанцією без змін, вже було відмовлено у поновленні строку з тих самих підстав, що має преюдиційне значення. Крім того, суд не перевірив факт часткового або повного виконання рішення 2012 року та не встановив, чи дійсно втрачено оригінали виконавчих листів, адже заявником надано суду лише довідки з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, які не є належним доказом втрати. Звертає увагу й на те, що розгляд заяви проведено без участі скаржника, не зважаючи на подані нею клопотання про відкладення розгляду справи через перебування за межами України, що порушує її право на справедливий судовий розгляд. За таких обставин, вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 04 липня 2025 рокувідкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

19 срепня 2025 року від адвоката Філатова О. С. в інтересах ТОВ «ФОРТ» надійшов відзив, в якому вона доводи апеляційної скарги вважала необґрунтованими, звертала увагу на правові висновки ВП ВС від 13.11.2024 року у справі №186/871/14, згідно яких передбачено, що «розгляд процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, у тому числі і заміна стягувача у виконавчому провадженні, і видача дубліката виконавчого документа, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане в порядку, передбаченому законом». Звертає увагу й на те, що перебування банку ПАТ «КБ «Надра» у стані ліквідації є поважною причиною пропуску строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання. Також, зауважила, що заявник у поданій до суду заяві в суді першої інстанції зазначав про те, що оригінал виконавчого листа відсутній як у первісного, так і у нового стягувача, на виконанні в органах ДВС не перебуває.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06.03.2012 року Києво-Святошинський районний суд ухвалив рішення у справі №2-684/12 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованості за кредитним договором № 199/П/41/2007-840 від 27.11.2007 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 23.09.2020 року було замінено стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ "ФК «Інвест Хаус» у справі №2-684/12.

05.11.2020 року між ТОВ "ФК "Інвест Хаус, ТОВ "ФК Форт" укладено договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №199/П/41/2007-840 від 27.11.2007 року, перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ».

На виконання рішення суду у справі № 2-684/12 від 06.03.2012 року Києво-Святошинський районний суд видав банку виконавчі листи.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день звернення заявника із вказаною заявою оригінал виконавчого листа щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на примусовому виконанні не перебуває.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_1 у приватного виконавця Крегул І. І. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису, яке в свою чергу не має відношення до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2-684/12 від 06.03.2012 року.

Задовольняючи заяву про заміну стягувача його правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що між первісним кредитором ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», а згодом між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК «ФОРТ» були укладені договори відступлення прав вимоги, унаслідок чого до ТОВ «ФК «ФОРТ» перейшло право вимоги за кредитним договором №199/П/41/2007-840, і тому воно є належним правонаступником стягувача. Також, суд зазначив, що оригінали виконавчих листів не перебувають на примусовому виконанні, що дало підстави видати дублікати та поновити строк для їх пред`явлення до виконання.

Колегія суддів не може в повній міріпогодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно зі статтею 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Відповідно до положень статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

На підставі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частинами 1-5 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

В силу пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розгляд заяви ТОВ «ФК Форт» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання 03.01.2025 року, що не відповідає вимогам ЦПК України.

За таких обставин розгляд справи за відсутності боржників, які не були належним чином повідомлені про розгляд справи, порушує їхні права на судовий захист. Суд не забезпечив реалізацію їхніх процесуальних прав, про що вони зазначають в апеляційній скарзі і що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового судового рішення

Щодо заяви ТОВ «ФК «ФОРТ» по суті, колегія суддів зазначає наступне.

Статтями 129, 129-1 Конституції України визначено, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції і який має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частини перша, третя статті 431 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

У постановах від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128 Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження (стягувача) неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

Метою застосування ст. 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, заявник посилається на перебування первісного кредитора на стадії ліквідації.

Однак, колегія суддів вважає, що вказані обставини не доводять той факт, що строк пропущений з поважних причин.

Адже, процедура ліквідації банку, проведення змін в організаційній структурі відповідних підрозділів та кадрових змін не може бути об`єктивною причиною для неможливості пред`явлення виконавчого листа до виконання у визначений законодавством строк.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора, переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З матеріалів справи убачається, що на момент укладення договору від 05.11.2020 року про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК «ФОРТ» строки пред`явлення виконавчих листів до виконання, виданих на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду від 06.03.2012 року у справі № 2-684/12, уже спливли.

Після укладення такого договору для нового кредитора перебіг цих строків не починається заново. Тобто, заявник, укладаючи договір про відступлення права вимоги через дев`ять років після ухвалення рішення суду і після закінчення встановленого законом строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, не перевірив підстав їх невиконання і свідомо набув права кредитора щодо проблемного боржника, не з`ясувавши питань, пов`язаних із виконанням рішення суду попереднім кредитором.

Суд першої інстанції у цій справі не врахував, що питання поважності причин пропуску строку первісним кредитором , ПАТ «КБ «Надра» уже досліджувались судами, у тому числі з підстав запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації банку, і ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 07.02.2014 року залишеною без змін рішенням апеляційного суду Київської області від 01.10.2014 року, банку було відмовлено у поновленні строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За таких обставин, колегія суддів відмічає, що повторно вирішуючи питання за заявою нового кредитора, який набув права вимоги через дев`ять років, суд не може визнати поважними ті причини, які вже були визнані неповажними за заявою первісного кредитора, оскільки це є прямим порушенням принципу юридичної визначеності.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу їх дубліката, ТОВ «ФК «ФОРТ» не зазначило жодних нових обставин і не надало належних доказів, які могли б бути підставою для поновлення цього строку та підтверджували б, що строк було пропущено з причин, які не залежали від волі стягувача.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

За таких обставин, питання про видачу дубліката виконавчого листа є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Строк звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає зі строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. У разі визнання неповажними причин пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, відмови у поновленні пропущеного строку, суд відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Тобто, колегія суддів відмовивши в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, відмовляє й у видачі його дублікату.

Посилання представника ТОВ «ФК «ФОРТ» у відзиві на апеляційну скаргу на правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2024 року у справі №186/871/14-ц є необґрунтованим, оскільки ці висновки стосуються лише загального процесуального права повторно звертатися з заявами про заміну сторони чи видачу дубліката виконавчого документа доти, доки судове рішення не виконане. Однак, вони не скасовують установлені законом строки пред`явлення виконавчого документа до виконання, не звільняють заявника від обов`язку довести втрату оригіналу та поважність причин пропуску строку. Колегія суддів відмічає, що в даному випадку строк пред`явлення виконавчого документа сплив, й таке питання вже було предметом дослідження судами, а нових обставин заявником наведено не було, що виключає застосування висновку Великої Палати до даних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ТОВ «ФК «ФОРТ» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

З огляду на те, що наслідком апеляційного перегляду справи є скасування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області, з ТОВ «ФК «ФОРТ» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового у розмірі 1233 грн, які сплачені скаржницею за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 січня 2025 року скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ» відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ» (, 01021, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 233 (одна тисяча двісті тридцять три) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 05 вересня 2025 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура