Справа № 308/8364/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 вересня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря Дуб В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ФОП « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

ФОП « ОСОБА_1 » звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 16270, 99 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Віта Девелопмент» було укладено Договір страхування наземного транспорту №PF-828414 від 10.01.2023 р., предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_1 ».

Згідно постанови Личаківського районного суду м. Львова від 16 січня 2024 року по справі №463/11530/23, встановлено, що 08 грудня 2023 року о 09 год. 30 хв. по вул.Мучна, 32 у м. Львові, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «SKODA SUPER В» д.н.з. « НОМЕР_2 », не був уважний, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_3 ». В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3(б), 10.9 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_3 », що підтверджується постановою Личаківського районного суду м. Львова від 16 січня 2024 року по справі №463/11530/23.

Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - ОСОБА_3 , (в інтересах власника автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_4 ») звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 08 грудня 2023 року було здійснено огляд автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_4 » та складено акт (протокол) огляду ТЗ заява про виплату, фото-таблицю пошкоджень, розрахунок суми страхового відшкодування.

Факт ДТП від 08 грудня 2023 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховими актами: №2334773-1 від 13.12.2023 року.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договір страхування наземного транспорту, та на підставі страхового акту №2334773-1 по Договору страхування наземного транспорту №PF-828414 від 10.01.2023 р. ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі - 63 355 грн. 32 коп., що підтверджується платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування №60231 та №60348 від 13.12.2023 року.

Згідно страхового акту, загальна сума страхового відшкодування в розмірі 63355 грн. 32 коп. була перерахована на сто ФОП ОСОБА_4 в сумі 63355 грн. 32 коп., для відновлення свого автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_4 ».

Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 63 355 грн. 32 коп.

ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до МТСБУ з заявою про відшкодування завданої шкоди, МТСБУ визнало подію страховою (Номер справи МТСБУ: 101420) та виплатило суму в розмірі 46 035 грн. 59 коп.

Враховуючи недостатність страхової виплати МТСБУ, для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою МТСБУ складає - 16 270 грн. 99 коп.

26 грудня 2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено Договір № 26/12/2024 про відступлення права вимоги від 26 грудня 2024 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №l до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування наземного транспорту № PF-828414 від 10.01.2023 р.

Процесуальні дії по справі, заяви сторін

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Позивач ФОП « ОСОБА_1 » у судове засідання 09.09.2025 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, 04.09.2025 року позивач подав заяву по розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання 09.09.2025 повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, зазначену у позовній заяві, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву не подавав.

Так, до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення ухвали про відкриття провадження та судової повістки з відміткою «вручено особисто».

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 08 грудня 2023 року о 09 год. 30 хв. по вул.Мучна, 32 у м. Львові, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «SKODA SUPER В» д.н.з. « НОМЕР_2 », не був уважний, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_3 ». В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Винуватем ДТП вказано ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю від НПУ, ідентифікатор картки в системі НПУ 740730.

Згідно постанови Личаківського районного суду м. Львова від 16 січня 2024 року по справі №463/11530/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 850,00 грн.

У вказаній постанові суддею встановлено, що 08 грудня 2023 року о 09 год. 30 хв. по вул.Мучна, 32 у м. Львові, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «SKODA SUPER В» д.н.з. « НОМЕР_2 », не був уважний, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_3 ». В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3(б), 10.9 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

10.01.2023 між ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» та ТОВ «ВІТА ДЕВЕЛОПМЕНТ» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу на умовах програми «Прем`єр-Форте» №PF-828414, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_3 ». Страхова сума 1 160 000,00грн.

ОСОБА_2 , згідно із посвідчення серії НОМЕР_5 від 11.06.2015 є учасником бойових дій.

Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 08 грудня 2023 року було здійснено огляд автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_4 » та складено акт (протокол) огляду ТЗ заява про виплату, фото-таблицю пошкоджень, розрахунок суми страхового відшкодування, згідно чого вартість страхове відшкодування становить 63 355 грн. 32 коп.

Факт ДТП від 08 грудня 2023 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховими актами: №2334773-1 від 13.12.2023 року.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договір страхування наземного транспорту, та на підставі страхового акту №2334773-1 по Договору страхування наземного транспорту №PF-828414 від 10.01.2023 р. ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування на сто ФОП ОСОБА_4 у розмірі - 63 355 грн. 32 коп., що підтверджується платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування №60231 та №60348 від 13.12.2023 року.

12.03.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою на виплату відшкодування за пошкоджений в ДТП автомобіль «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_3 » в розмірі 63 355 грн. 32 коп.

18.07.2024 Моторно (транспортного) страхового бюро України провела Розрахунок розміру регламентної виплати, яка належить власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_3 ».

19.07.2025 МТСБУ виплатило суму відшкодування по справі №101420, згідно наказу №3.1/13770 від 19.07.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» т.з. НОМЕР_3 в розмірі 46 035 грн. 59 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №914568 від 19.07.2025.

26 грудня 2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено Договір № 26/12/2024 про відступлення права вимоги від 26 грудня 2024 року, відповідно до якого Первісний кредитор передає (відступає) Первісного кредитора за укладеними Договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку №l до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування наземного транспорту № PF-828414 від 10.01.2023 р.

Згідно платіжної інструкції №0ВК9-ХК40-1Е0Х-9РНМ від 08.01.2025 року ФОП ОСОБА_1 здійснив перерахування ПрАТ «СК «ВУСО» в сумі 111 333,91 згідно договору №26/12/2024 про відступлення права вимоги від 26.12.2024.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Застосоване законодавство, позиція суду та оцінка доводів

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав і інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як встановлено судом, 08 грудня 2023 року о 09 год. 30 хв. по вул.Мучна, 32 у м. Львові, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «SKODA SUPER В» д.н.з. « НОМЕР_2 », не був уважний, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_3 ». В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Винуватем ДТП вказано ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю від НПУ, ідентифікатор картки в системі НПУ 740730.

Згідно постанови Личаківського районного суду м. Львова від 16 січня 2024 року по справі №463/11530/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 850,00 грн.

У відповідності з ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

10.01.2023 між ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» та ТОВ «ВІТА ДЕВЕЛОПМЕНТ» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу на умовах програми «Прем`єр-Форте» №PF-828414, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_3 ». Страхова сума 1 160 000,00грн.

Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 08 грудня 2023 року було здійснено огляд автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_4 » та складено акт (протокол) огляду ТЗ заява про виплату, фото-таблицю пошкоджень, розрахунок суми страхового відшкодування, згідно чого вартість страхове відшкодування становить 63 355 грн. 32 коп.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договір страхування наземного транспорту, та на підставі страхового акту №2334773-1 по Договору страхування наземного транспорту №PF-828414 від 10.01.2023 р. ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування на сто ФОП ОСОБА_4 у розмірі - 63 355 грн. 32 коп.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 під час керування автомобілем марки «SKODA SUPER В» д.н.з. « НОМЕР_2 », в момент ДТП не була застрахована.

Статтею 13.1. Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (станом на час виникнення спірних правовідносин) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Тобто, зазначена категорія осіб звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих. Вказане звільнення від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є пільгою, яку держава надала певним категоріям своїх громадян. Ця пільга полягає у повному звільненні згаданих окремих категорій від дотримання загального правила, встановленого законом для власників та інших законних володільців транспортних засобів - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідач ОСОБА_2 є особою учасником бойових дій, отже, звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої він є, проводить МТСБУ.

12.03.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою на виплату відшкодування за пошкоджений в ДТП автомобіль «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_3 » в розмірі 63 355 грн. 32 коп.

18.07.2024 Моторно (транспортного) страхового бюро України провела Розрахунок розміру регламентної виплати, яка належить власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_3 ».

19.07.2025 МТСБУ виплатило суму відшкодування по справі №101420, згідно наказу №3.1/13770 від 19.07.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» т.з. ВС6828HВ в розмірі 46 035 грн. 59 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №914568 від 19.07.2025.

Крім того, судом встановлено, що 26 грудня 2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено Договір № 26/12/2024 про відступлення права вимоги від 26 грудня 2024 року, відповідно до якого Первісний кредитор передає (відступає) Первісного кредитора за укладеними Договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку №l до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування наземного транспорту № PF-828414 від 10.01.2023 р.

За змістом ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) закріплено обов`язковість укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності (полісу) юридичними та фізичними особами, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до преамбули Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно п. 39.1. ст. 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Статтею 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлені особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України. Зокрема, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом (п.13.1. вказаної норми).

Відповідно висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 23 грудня 2014 року за № 7-зп/2014 положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Відтак, відповідач був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на підставі п. 13.1. статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі N147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Вказана різниця викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням франшизи та зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Судом встановлено, що ПрАТ «СК «ВУСО» оцінило та виплатило розмір відшкодування за відновлювальний ремонт автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. « НОМЕР_4 », - 63 355 грн. 32 коп.

Між тим, МТСБУ оцінило вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу - 46 035 грн. 59 коп. та виплатило ПрАТ «СК «ВУСО» 46 035 грн. 59 коп. з урахуванням зносу.

Оскільки у МТСБУ не виник обов`язок з відшкодування різниці у вигляді фізичного зносу, то така різниця має бути сплачена безпосередньо відповідачем, незважаючи на те, що відповідач має пільги, передбачені статтею 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути суму страхового відшкодування, сплачену на рахунок потерпілого, в розмірі 16270, 99 грн.

Щодо судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано: договір №88 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2024, додаткову угоду №1 Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору №88 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2024,, в якому зазначено перелік наданих послуг та вартість таких становить 12 793,30 грн.

На підставі викладеного, зважаючи на категорію і складність справи, враховуючи вимоги ст. ст. 133, 137 ЦПК України граничний розмір витрат, обсяг надання послуг та виконану адвокатом роботу (надані послуги), принципи співмірності, розумності та реальності витрат, суд прийшов до висновку, що судові витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення, у розмірі 5000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 625, 1166, 1191 ЦК України, ст.ст. 4,13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 22, 29, 36, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ФОП « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ФОП « ОСОБА_1 » (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) суму страхового відшкодування у розмірі 16270 (шістнадцять тисяч двісті сімдесят) грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП « ОСОБА_1 » судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ФОП « ОСОБА_1 », ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повне заочне рішення суду складено 09 вересня 2025 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило