Справа №345/4733/25
Провадження № 2-о/345/184/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2025 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гапоненка Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельник І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Бахмутська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд

в с т а н о в и в :

що ОСОБА_1 , звернувся до суду із вищезазначеною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що як вбачається із свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_1 , яке видано 08.04.2002 року йому належить в цілому жилий будинок по АДРЕСА_2 . У свідоцтві допущено помилку в написанні по-батькові « ОСОБА_2 », замість « ОСОБА_3 ». Заявник звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області з метою державної реєстрації права власності на житловий будинок, однак йому було відмовлено. Вважає, що розбіжності у вищезазначеному документі щодо його по-батькові виникли помилково, у зв`язку із людським фактором.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Заявник у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує.

Представник заінтересованої особи Бахмутської міської ради у судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

З урахуванням вищезазначеного, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України, серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки від 01.06.2022 № 2606- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої Войнилівською селищною радою Калуського району, Івано-Франківської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично перебуває/проживає, в АДРЕСА_3 .

У наявному в матеріалах справи свідоцтві про право власності на житло, яке видано 08.03.2002 року відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Артемівськї районної державної адміністрації Донецької області, зазначено, що цим свідоцтвом посвідчується право особистої власності ОСОБА_4 на жилий будинок АДРЕСА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на жилий будинок від 08.03.2002 допущено помилку в частині зазначення по-батькові « ОСОБА_2 », замість правильного « ОСОБА_3 », власника будинку АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність будь-яких заперечень заінтересованих осіб, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки вимоги заявника ґрунтуються на законі, належним чином обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Встановлення факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 77, 82, 258, 259, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва про право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 , яке видано 08.04.2002 відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Артемівської районної державної адміністрації Донецької області, яким підтверджується його право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: