Справа № 165/1676/25
Провадження № 2/165/639/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

14 травня 2025 року представник ТзОВ «ФК «ЄАПР» Кудіна А.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 листопада 2021 року ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №77688368, за умовами яких позикодавець зобов`язувався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язувалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Внаслідок невиконання умов договору щодо погашення заборгованості за договором, 14 червня 2021 року між ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «ЄАПР» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав, а ТзОВ «ФК «ЄАПР», за окрему плату, прийняв право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстру боржників, включно за договором №77688368. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на письмові повідомлення, до та після відступлення прав вимог, відповідач не здійснила необхідних платежів для погашення заборгованості, тобто грубо порушила взяті на себе зобов`язання. З огляду на вищевикладене представник ТзОВ «ФК «ЄАПР» у позовній заяві просить стягнути з ОСОБА_1 в користь позивача 51460,57 грн. заборгованості за договором позики №77688368, а також понесені судові витрати у справі.

Ухвалою від 15 травня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Представник ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, Миколаєнко В.М., діючи на підставі довіреності (а.с.104 зворот), у поданій до суду відповіді на відзив просила здійснювати розгляд справи у відсутності представника позивача, зазначила, що позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а відповідач, на її думку, намагається лише уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з правилами надання коштів, відповідачем при укладенні кредитного договору висловлено не було. Також не було жодних застережень або зауважень з боку відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час його підписання. Просила взяти до уваги, що у випадку неповного розуміння умов кредитного договору у відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою вона не скористалася.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, 11 червня 2025 року подала до суду відзив (а.с.34-43), у якому вказала на безпідставність вимог позивача. На обґрунтування своїх заперечень зазначила, що електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та підписання електронного документа, накладення електронного підпису завершує створення електронного документа, а без електронного підпису позичальника (оригінал якого має бути досліджений судом і перевірений за допомогою державного веб-сайту) договір позики є нікчемним в силу припису закону. Твердження стосовно того, що одноразовий ідентифікатор надсилався відповідачу та наносився на зазначені тексти, зокрема на згоду ОСОБА_1 , не обґрунтовано жодними належними доказами. Крім цього електронний документ, на підставі якого між сторонами, на думку позивача, виникають взаємні права та обов`язки не відповідає положеннями ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». Також покликається на те, що надані позивачем копії електронних документів не є належними, допустимими та достовірними доказами, тому що ні суд, ні відповідач не може перевірити її достовірність та незмінність змісту, що згідно з ч.5 ст.100 ЦПК України має наслідком відхилення таких доказів. Більше того, позивач не може бути звільнений від доказування обставин, які категорично заперечує відповідач, лише в силу того, що відсутнє рішення суду про визнання кредитного договору чи окремих його умов недійсними. А умови які в силу спеціального законодавства є нікчемними, не потребують подання зустрічного позову, оскільки суд може самостійно вирішити наявний спір між сторонами. У відзиві відповідачтакож просила розглянути справу у її відсутності (а.с.69-70).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 10 листопада 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №77688368, відповідно до якого «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало позичальнику кошти у позику у розмірі 16550 грн. на строк 30 днів, з базовою процентною ставкою 1,99 % в день (а.с.5). Договір підписаний позичальником електронним підписом.

Підписанням цього Договору позики відповідач підтвердила, що вона ознайомилася на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (п.п.5.1. п.5 Договору позики).

У додатку №1 (графік платежів) до договору таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, сторони погодили усі платежі за кредитом, включно проценти за користування кредитом (а.с.5 зворот).

Будь-яких належних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог, стороною відповідача суду не було надано.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

14 червня 2021 року між ТзОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №14/16/21 (а.с.6-7).

Згідно з п.1.1 договору факторингу, зі змінами та доповненнями, відповідно до долучених додаткових угод (а.с.6-9), фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання , плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимоги та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору

Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року (а.с.10), долученого витягу з реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року (а.с.11) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на кошти в розмірі 51460,57 грн.

Будь-яких доказів того, що відповідач повернула позичені кошти, що передбачені зазначеним договором, матеріали справи не містять.

Згідно з наданим розрахунком, станом на 31 березня 2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за підрахунком позивача, становить 51460,57 грн., з яких 16550 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 34910,57 грн. заборгованості за процентами (а.с.12).

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При ухваленні рішення у справі суд бере до уваги те, що вищевказаний договір був укладений між відповідачем та відповідною фінансовою установою та містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами, строк їх повернення та нарахування.

Інформація надана первісним кредитором відповідачу викладена їй в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті. Отже, підписавши договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання коштів позичальником.

Відповідач з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до обраної нею фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Отже, укладений кредитний договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договору не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів»

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів в розумінні положень ст.76, ст.77, ст.78, ст.79, ст.80, ст.81 ЦПК України на спростування вказаних обставин як на підтвердження своїх заперечень щодо позову.

Суд, у даному випадку аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, встановлює, що позивачем підтверджений факт укладення з відповідачем договору позики з первісним кредитором, після підписання якого між сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникли зобов`язання повернути кредитору кошти відповідно до умов договору і сплатити відсотки за користування ним.

Враховуючи те, що за умовами договору відповідач отримала кошти та користувалася ними, однак їх у встановлені строки не повернула та враховуючи правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2023 у справі №910/4518/16, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неповернутої суми позики (заборгованості за основною сумою боргу).

При цьому, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, крім заборгованості за основним боргом, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за процентами, які нараховувалися первісним кредитором за користування відповідачем коштами у розмірі 34910,57 грн.

Позивач не надає повного розрахунку нарахування відсотків у зазначеному розмірі та не надає жодного доказу на підставі якого суд міг би дійти висновку що договір був пролонгований.

Суд, при ухваленні рішення у справі враховує також те, що затверджені та узгоджені сторонами Правила отримання грошових коштів у позику не були надані для огляду суду, а тому не зрозуміло яким чином відбулася пролонгація чи автопролонгація договору та який максимальний термін строку позики цими правилами передбачений.

Згідно з долученим договором позики №77688368, а саме п.2 цього договору, строк кредитування становив 30 днів (іншого умови договору не містять, лише посилання на Правила, які, як вже зазначено вище, не були надані суду).

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє прийти до висновку про те, що після спливу визначеного договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (договором) припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18.

Таким чином, позивач, відповідно до статті 1048 ЦК України, має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розмір процентів за договором №77688368 становить 9880,35 грн., з розрахунку 16550 грн. (сума позики) х 30 (строк кредитування за договором) х 1,99% (розмір відсотків).

Враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог ним не обґрунтовані, при цьому позивач, в свою чергу, не довів нарахування відсотків за договором понад встановлений в договорі строк, суд стягує з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «ФК «ЄАПР» всього 26430,35 грн. заборгованості за договором позики №77688368 від 10 листопада 2021 року.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1544,28 грн., що підтверджується документально (а.с.4).

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.89, ст.141, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.272, ст.273 ЦК України, на підставі ст.257, ст.258, ст.259, ст.260, ст.261, ст.263, ст.264, ст.512, ст.514, ст.1054, ст.1077, ст.1078 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд.30, м. Київ, 01032) 26430 (двадцять шість тисяч чотириста тридцять) грн. 35 коп. заборгованості за договором позики №77688368 від 10 листопада 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд.30, м. Київ, 01032) 1544 (одну тисячу п`ятсот сорок чотири) грн. 28 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк