КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6023/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025року місто Київ

справа № 939/2458/24

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Герасименко М.М., повний текст рішення складено 04 листопада 2024 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 18 грудня 2021 року № 175665788 в розмірі 58 048,32 грн. і судові витрати.

На обґрунтування вимог посилалося на те, що 18 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 175665788, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV442UT.

За умовами цього договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту на суму 21200,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, шляхом перерахування грошових коштів на його банківську карту.

На підставі договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», додаткових угод, якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року, та реєстру прав вимоги від 22 лютого 2022 року № 174 до вказаного договору, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 57289,36 грн.

Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених додатковими угодами строків дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, його виконання здійснювалося не одномоментно, а протягом всього часу його дії, а право вимоги за кредитним договором від 18 грудня 2021 року № 175665788 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 22 лютого 2022 року, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 174, який був підписаний вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.

У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 30 травня 2023 року № 9 до договору факторингу від 05 серпня 2020 року № 05/0820-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 58 048,32 грн.

20 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 200824, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 58 048,32 грн.

Позивач зазначив, що загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на день звернення до суду з цим позовом становить 58 048,32 грн., у тому числі: 21 200,00 грн - заборгованість за кредитом, 36 848,32 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року позов ТОВ «Юніт Капітал» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії від 18 грудня 2021 року № 175665788 в розмірі 34 546,00 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» на відшкодування витрат зі сплати судового збору 1 441,63 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1 785,30 грн.

В іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог посилалася на те, що платіжне доручення надане позивачем містить зазначення номеру картки частково без зазначення банківської установи, а тому таке платіжне доручення саме по собі не свідчить про отримання відповідачем кредиту без інформації від банківської установи про рух коштів.

Вказувала, що позивач не довів наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Зазначала, що наданий позивачем розрахунок не містить даних про осіб повноважних на його видання із зазначенням прізвища та посади особи, відповідальної за здійснення бухгалтерських операцій та правильність оформлення.

Посилалася на те, що передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійсними. При цьому, чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Вказувала, що майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 18 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір із ОСОБА_1 .

Представник відповідача вважає, що ТОВ «Юніт Капітал» не довело порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_1 , та наявність у нього права звернення до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 грудня 2021 року № 175665788, який укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс», а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Оплайн Фінанс» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У порядку частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України визначає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина перша статті 1055 ЦК України визначає, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин третьої, четвертої та шостої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з частиною дванадцятою статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №175665788, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV442UT, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 21 200,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом за дисконтною процентною ставкою у розмірі 354,05 % річних, що становить 0,97 % від суми кредиту за кожен день користування ним, строком кредитування (дисконтний період) 30 днів від дати отримання кредиту до 17 січня 2022 року.

Відповідно до пункту 1.9.3 договору у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому пунктом 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою у розмірі 766,50 % річних, що становить 2,10 % у день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Згідно з пунктом 1.14.2 договору у разі настання передбаченої пунктом 1.9.3 договору відкладальної обставини, що має наслідком виникнення у позичальника зобов`язань по оплаті процентів, за встановлений у пункті 1.2 договору строк, у розмірі, що розрахований за базовою процентною ставкою - орієнтовна загальна вартість кредиту складе 34556,00 грн і буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 13 356,00 грн і суму кредиту в розмірі 21200,00 грн.

Відповідно до копії платіжного доручення №17c59257-2cf9-4515-87b9-1a481c772b05, 18 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило ОСОБА_1 переказ коштів згідно з договором від 18 грудня 2021 року № 175665788 в розмірі 21200,00 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №175665788, станом на 22 лютого 2022 року ОСОБА_1 сплатив на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти в розмірі 10,00 грн, що були зараховані в рахунок погашення заборгованості за нарахованими процентами.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору від 18 грудня 2021 року №175665788, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Отже, позивачем доведено факт укладення відповідачем вищевказаного договору в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підписавши цей договір, відповідач добровільно погодився на визначені у них умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов'язання.

Відповідачем не надано доказів для спростування факту укладення кредитного договору на зазначених вище умовах.

Доказів на спростування отримання коштів за цим договором відповідач не надав.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту статей 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

На підставі договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняв та передав грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором.

Додатковими угодами від 28 листопада 2019 року № 19, додаткової угоди від 31 грудня 2020 року № 26, від 31 грудня 2021 року № 27, від 31 грудня 2022 року № 31, від 31 грудня 2023 року№ 32, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року.

Відповідно до реєстру прав вимоги від 22 лютого 2022 року № 174 до договору факторингу № 28/1118-01, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 175665788 у розмірі 57289,36 грн., у тому числі: 21200,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 36089,36 грн. - заборгованість за відсотками.

Відступлення права вимоги за кредитним договором від 18 грудня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» № 175665788 за умовами договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 20 серпня 2024 року № 175665788/ФК.

У рахунок погашення заборгованості за договором кредитної лінії від 18 грудня 2021 року № 175665788 на рахунок ТОВ «Таліон Плюс» ОСОБА_1 грошові кошти не сплачено, що підтверджується розрахунком заборгованості.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.

Додатковими угодами від 03 серпня 2021 року № 2, від 30 грудня 2022 року № 3, Між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ«Таліон Плюс» продовжено строк дії договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 30 травня 2023 року № 9 до договору факторингу від 05 серпня 2020 року № 05/0820-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 58 048,32 грн., у тому числі: 21 200,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 36 848,32 грн. - заборгованість за відсотками.

На підставі договору факторингу № 200824, укладеного 20 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» та акту прийому-передачі реєстру боржників від 20 серпня 2024 року, ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 грудня 2021 року № 175665788 на загальну суму 58 048,32 грн, у тому числі: 21 200,00 грн - сума боргу, 36 848,32 грн - прострочені відсотки.

Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 175665788, заборгованість ОСОБА_1 станом на 29 серпня 2024 року включно становить 58 048,32 грн, у тому числі: 21 200,00 грн - прострочене тіло, 36 848,32 грн - прострочені відсотки.

У постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не оспорив та не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується.

Отже, долучені до справи договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому вони підлягають виконанню.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 18 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір із ОСОБА_1 .

З копії договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а також з копії договору факторингу від 05 серпня 2020 року № 05/0820-01, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» вбачається, що предметом таких договорів є право вимоги, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі №755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

Отже, позивачем доведено факт відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 175665788 від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс», та у подальшому від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, право вимоги якої за цим договором перейшло до позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії від 18 грудня 2021 року № 175665788 в розмірі 34546 грн. (34556,00 грн. (загальна вартість кредиту, визначена п. 1.14.2 договору) - 10,00 грн. (кошти, сплачені відповідачем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у рахунок погашення заборгованості за договором)).

Доводи апеляційної скарги про те, що платіжне доручення надане позивачем містить зазначення номеру картки частково без зазначення банківської установи, а тому таке платіжне доручення саме по собі не свідчить про отримання відповідачем кредиту без інформації від банківської установи про рух коштів є неприйнятними.

Так, відповідно до електронного повідомлення АТ «ТАСКОМБАНК» від 08 серпня 2024 року № 3980/47.1.-БТ та додатку до нього, банк підтверджує, що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам від 18 липня 2019 року № 48 АТ «ТАСКОМБАНК» було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані платіжні засоби по операціях, зокрема, 18 грудня 2021 року у сумі 21 200,00 грн на картку № НОМЕР_1 .

Колегія суддів наголошує, що інформацію про повний номер платіжної карти мають власники та банки-емітенти платіжних карток. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються.

ТОВ «Юніт Капітал» не володіє та не може володіти доказами належності картки позичальнику та первинними документами бухгалтерського обліку, що підтверджують факт перерахування коштів зі сторони первісного кредитора відповідачу за укладеними відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Доступ до цих документів мають право отримати безпосередньо власник рахунку або суд, ТОВ «Юніт Капітал» не має можливості отримати від банків-емітентів карток інформації, яка містить банківську таємницю стосовно ОСОБА_1 .

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для часткового задоволення позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: