Справа № 366/1931/25
Провадження № 2/366/721/25
УХВАЛА

10.09.2025 с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

представника позивача, адвоката Кульбача С.О. (в режимі відеоконференції),

представника відповідачів, адвоката Придувалова В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Юлія Іванівна про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

І. Історія справи та суть питання, поставленого перед судом

У червні 2025 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, у якому просить визнати недійсним договір дарування № 698 виданий 13.06.2025 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 79432487 від 13.06.2025) приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І., за яким право власності на житловий будинок (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220 , адреса: АДРЕСА_1 ) та земельну ділянку (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220, кадастровий номер :01:015:0237) на якій розташований згаданий будинок, перейшло від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 .

Справі присвоєно № 366/1931/25.

30.06.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на:

житловий будинок АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 698, виданого 13.06.2025 приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Юлією Іванівною (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, номер об`єкта РПНВ 7464834, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 79432487 від 13.06.2025)

земельну ділянку з кадастровим номером :01:015:0237, площею 0, 15 га власником якої є ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 698, виданого 13.06.2025 приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Юлією Іванівною (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 79432487 від 13.06.2025)

01.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання, призначене на 01.08.2025, відкладене на 10.09.2025. Одночасно з цим задоволено клопотання про виклик і допит у якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

10.09.2025 від представника позивача, адвоката Кульбача С.О. до суду надійшло клопотання про об`єднання матеріалів справи № 366/1931/25 з матеріалами справи № 366/342/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Клопотання мотивоване тим, що для уникнення реальної сплати боргу за договором позики, який є предметом розгляду у справі № 366/342/25, ОСОБА_2 передала право власності спірного житлового будинку ОСОБА_3 .

Договір дарування, на підставі якого перейшло право власності спірного будинку від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 позивач просить визнати недійсним.

На переконання представника позивача, об`єднання цих справ матиме наслідком швидке та об`єктивне вирішення справи, тим більше, що вимоги позовів є взаємопов`язані.

ІІ. Позиції учасників судового засідання

Представник позивача, адвокат Кульбач С.О. підтримав клопотання з викладених ц ньому підстав.

Представник відповідачів, адвокат Придувалов В.В. заперечував проти задоволення клопотання.

ІІІ. Оцінка суду

Частинами 1, 2 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 188 ЦПК України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Відповідно до ч. 8 ст. 188 ЦПК України справи, що перебувають у провадженні суду, в разі об`єднання їх в одне провадження, передаються на розгляд судді, який раніше за інших суддів відкрив провадження у справі.

Судом встановлено, що у лютому 2025 року до Іванківського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Справі присвоєно № 366/342/25. Головуючим у справі суддею визначено суддю Гончарука О.П.

19.02.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання, призначене на 15.04.2025 неодноразово відкладене і станом на час вирішення питання про об`єднання справ в одне провадження не закрите та справа не призначена до розгляду по суті. Наступне підготовче судове засідання призначене на 23.09.2025.

Відтак, на цій стадії об`єднання справ не суперечить положенням ч. 3 ст. 188 ЦПК України.

Щодо пов`язаності справ між собою, суд зазначає, що предметом розгляду у справі № 366/1931/25 є недійсність договору дарування № 698 від 13.06.2025, укладеного між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарований).

Як вбачається з фактичних підстав позову у справі № 366/1931/25, ОСОБА_1 просить визнати договір дарування недійсним, оскільки він має ознаки фраудаторного правочину, тобто такого, що вчинений боржником з метою уникнення виконання своїх зобов`язань перед кредитором, що призводить до шкоди для кредитора та може бути визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц надано визначення «фраудаторним правочинам» як правочинів, що вчинені боржником на шкоду кредиторам.

Водночас Верховний Суд зазначив, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (зокрема вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили.

У постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 693/624/19 сформовані ознаки фраудаторного правочину. Зазначено таке: застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника).

ОСОБА_1 у позові по справі № 366/1931/25 зазначає, що 01.07.2019 між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики б/н, за яким Позивач передав у власність ОСОБА_2 гроші в сумі 50 000 доларів США, що на день передачі коштів еквівалентно сумі у розмірі 1 302 500 грн. за курсом НБУ.

19.02.2025 Позивач подав позов до Іванківського районного суду Київської області про стягнення боргу за договором позики від 01.07.2019 і суд своєю ухвалою відкрив провадження у справі (справа № 366/342/25).

Станом на день звернення в суд з позовом позика не повернута.

За договором позики, ОСОБА_2 була зобов`язана повернути Позивачу кошти до 01.07.2024.

Додатковою угодою від 01.07.2024 строк продовжено до 01.09.2024.

ОСОБА_2 , для уникнення реального повернення боргу передала у власність своє майно цивільному чоловіку ОСОБА_6 на підставі договору дарування № 698 від 13.06.2025, який є предметом спору за поданим позовом про визнання договору недійсним у справі № 366/1931/25.

Як вбачається зі змісту розписки ОСОБА_2 від 01.07.2019 (а.с. 18-19 зворот справи № 366/1931/25) остання зазначила, що у разі неможливості повернути ОСОБА_1 позику у розмірі 50 000 доларів США, вона передасть йому у власність в розрахунок боргу будинок, придбаний нею за позичені в борг кошти, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом також з`ясовано, що одночасно з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , зокрема житловий будинок, який розташований на приватизованій земельній ділянці 0.15 га (кадастровий номер :01:015:0237) та знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та земельну ділянку розміром 0,0911 га (реєстраційний номер: 20, кадастровий номер: :01:015:0306), що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 або заборонити відчужувати вказане майно.

Ухвалою суду (головуючий у справі суддя Гончарук О.П.) від 07.02.2025 у справі № 366/342/25 (яка є загальнодоступною в ЄДРСР) у задоволені цієї заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відтак судом встановлено, що після звернення ОСОБА_1 в суд з позовом та заявою про забезпечення позову, після ухвалення судових рішень про відкриття провадження у справі та про відмову у задоволені заяви про забезпечення доказів, які постановлені 19.02.2025 та 07.02.2025 відповідно, та які у відповідності до вимог ч. 5 ст. 272 ЦПК України мали бути надіслані судом учасникам справи № 366/342/25, одним з яких є ОСОБА_2 , остання 13.06.2025 уклала із ОСОБА_3 договір дарування на житловий будинок, за рахунок якого, відповідно до розписки від 01.07.2019, мала погасити заборгованість перед ОСОБА_1 за договором позики від 01.07.2019.

Таким чином, на цій стадії розгляду справи з урахуванням зазначених фактичних підстав позову, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір дарування на будинок АДРЕСА_2 , з високою імовірністю для того, щоб в подальшому уникнути виконання зобов`язань за договором позики від 01.07.2019, укладеним нею з ОСОБА_1 (для унеможливлення передачі у власність будинку, який має бути переданий у разі відсутності коштів для їх повернення позичальнику), а також для унеможливлення виконання судового рішення про стягнення боргу за договором позики.

При цьому, стягнення боргу за договором позики, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є предметом розгляду у справі № 366/342/25.

Факт укладення договору та його повне чи часткове виконання сторонами є обставинами, які підлягають з`ясуванню під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення заборгованості за договором позики, тобто у справі № 366/342/25.

Таким чином, для визнання недійсним договору дарування, який є предметом розгляду у справі № 366/1931/25 з підстав вчинення його як фраудаторного правочину, підлягають встановленню обставини, які є предметом судового розгляду у справі № 366/342/25.

Від встановлення таких обставин у справі № 366/342/25 залежить подальше вирішення питання про визнання недійсним договору дарування у справі № 366/1931/25.

У зв`язку з цим суд вбачає підстави для об`єднання позовів, що визначені у ч. 1 ст. 188 ЦПК України.

Щодо положень ч. 2 ст. 188 ЦПК України як підстави для об`єднання позовів, суд враховує, що за п. 2 цієї статті суд може об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами одного й того самого позивача до різних відповідачів.

У справі № 366/1931/25 та у справі № 366/342/25 склад учасників за позивачем та відповідачем є ідентичним, при цьому в останній із зазначених справ відповідачем є ОСОБА_3 , що свідчить про можливість об`єднання цих справ в одне провадження та не суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 188 ЦПК України.

Враховуючи викладене, а також те, що питання про об`єднання справ, які перебувають у провадженні суду, вирішується суддею, який раніше відкрив провадження у справі, суд приходить до висновку, що справа № 366/1931/25 підлягає передачі головуючому судді у справі № 366/342/25 Гончаруку О.П. для вирішення питання про об`єднання справ в одне провадження.

Керуючись ст. 188, 198, 260, 261, 268 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Передати цивільну справу № 366/1931/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Юлія Іванівна про визнання договору недійсним головуючому судді Гончаруку О.П. у справі № 366/342/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, для вирішення питання про об`єднання справ в одне провадження.

Ухвала скарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.П. Слободян