Справа № 522/3627/25-Е
Провадження №2/522/4188/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської регіональної торгово-промислової палати про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської регіональної торгово-промислової палати, в якій просить: стягнути з Одеської регіональної торгово-промислової палати на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в сумі 67500,00 грн та середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період 04 грудня 2024 року по 22 січня 2025 року в сумі 25568,18 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що з 12 вересня 2024 року відбулися позачергові Загальні збори членів Одеської регіональної торгово-промислової палати, рішення яких були оформлені протоколом б/н. Також 12 вересня 2024 року відбулося засідання обраної загальними зборами Ради Одеської регіональної торгово-промислової палати, рішення якої було оформлено протоколом №1. За наслідком проведення позачергових Загальних зборів ОРТПП 12.09.2024 був сформований новий склад Ради Палати, який в цей самий день обрав Президію Палати, Президента Палати, першого віце-президента та віце-президентів ОРТПП . Починаючи з 13 вересня 2024 року ОСОБА_1 почала працювати на посаді Першого віце-президента Одеської регіональної торгово-промислової палати. 23 грудня 2024 року на поточний банківський рахунок ОСОБА_1 від ОРТПП надійшла грошова сума у розмірі 8 229 гривень 79 копійок, у призначені платежу було зазначено «виплата розрахункових при звільнені ОРТПП згідно відомості №1 від 20.12.2024 код авторизації 49796Н». 27 грудня 2024 року на поточний банківський рахунок ОСОБА_1 від ОРТПП надійшла грошова сума у розмірі 1284 гривень 99 копійок, у призначені платежу було зазначено «виплата заробітної плати ОРТПП згідно відомості №5 від 26.12.2024 грудень 2024 р., код авторизації 7745Н0». Оскільки ані станом на 23.12.2024, ані станом на 27.12.2024 року ОСОБА_1 наказ про звільнення не вручався, 17.01.2025 адвокат Семенова Н.С. в інтересах позивачки звернулася до відповідача з адвокатським запитом щодо надання їй належним чином завіреної копії наказу про звільнення ОСОБА_1 , повідомлення про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні. 23 січня 2025 року представник позивачки отримала від ОРТПП відповідь на свій адвокатський запит, до якої були долучені завірена копія Наказу №08-2911/О від 03.12.2024 про звільнення ОСОБА_1 з посади першого віце-президента ОРТПП з 03.12.2024 на підставі пункту 5 частини 1 ст. 41 КЗпП України та розрахунковий листок за грудень 2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату за минулий період в сумі 10714,29 грн та компенсацію за невикористані відпустки в сумі 1805,15 грн, всього 12519,44 грн, а виплачено з урахуванням утриманого прибуткового податку та військового збору 9639,97 грн. При цьому на порушення ст. 44 КЗпП України позивачці не була виплачена вихідна допомога у розмірі шестимісячного середнього заробітку, а на порушення ст. 47 КЗпП України в день звільнення позивачці не були видані копія наказу (розпорядження) про її звільнення та письмове повідомлення про нараховані та виплачені їй під час звільнення суми. Відповідач від досудового врегулювання спору ухилився, суми, які підлягають виплаті у разі звільнення працівника з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 КЗпП України, ОСОБА_1 не виплатив, у зв`язку з чим у позивачки виникло право на звернення до суду з позовом про вихідну допомогу в сумі 67500 грн. (6 місяців х 11250 грн) та середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період 04 грудня 2024 року по 22 січня 2025 року в сумі 25568,18 грн. (11250 грн. (заробітна плата ОСОБА_1 ) / 44 дні (робочі дні жовтня та листопада 2024 року) х 50 днів (кількість днів з 04.12.2024 року по 22.01.2025 року).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 06 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 27 - 28).

26.03.2025 на адресу суду від представника відповідача адвоката Логовського В.В., надійшов відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначив, що Одеська регіональна торгово-промислова палата не визнає позов ОСОБА_1 та заперечує проти його задоволення. 12.09.2024 за участі представників колишніх членів ОРТПП відбулося зібрання, яке зацікавлені особи намагаються видати за Загальні збори членів ОРТПП. Незважаючи на наявність чинних Ради Палати та Президента Палати, «ініціативна» група членів та колишніх членів ОРТПП, прийняли рішення щодо зміни персонального та кількісного складу Ради Падати та Президента Палати, зокрема, призначивши себе на ключові посади цих органів. Скликання та проведення нібито «Загальних зборів членів ОРТПП» та «Ради Плати» 12.09.2024 було здійснено з порушенням вимог законодавства України та Статуту ОРТПП, а рішення, оформлені Протоколом від 12.09.2024 та Протоколом № 1 Ради Палати, відповідно недійсними. Президія ОРТПП не була залучена до організації чи скликання зібрання, яке відбулося 12.09.2024. Цей захід являв собою зібрання представників колишніх членів ОРТПП, яке зацікавлені особи охарактеризували як «Загальні збори членів Палати». При цьому, Рада Одеської регіональної торгово-промислової Палати не приймала рішення про проведення позачергових Загальних зборів 12.09.2024, у зв`язку з чим, їх скликання, організоване особами, які не представляють дійсних членів Палати, було самовільним та протиправним. Наказом № 122/ЛП від 25.09.2024 за підписом «новообраного» Президента Крикливого М.Ф. на підставі Рішення Ради ОРТПП від 12.09.2024 призначено ОСОБА_1 на посаду Першого віцепрезидента з 26.09.2024 за основним місцем роботи, на умовах неповного робочого часу з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу. 25.09.2024 ОРТПП направило до ГУ ДПС в Одеській області повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту, в якому зазначено, що ОСОБА_1 належить до категорії працівників за сумісництвом. 27.11.2024 відбулося засідання повноважного складу Загальних зборів членів Одеської регіональної торгово-промислової палати. Згідно Протоколу № 1 (продовження) звітно-виборних позачергових Загальних зборів членів Одеської регіональної торгово-промислової палати від 27.11.2024, Загальними зборами, серед іншого, прийнято рішення: у зв`язку з невизнанням результатів позачергових Загальних зборів ОРТПП від 12.09.2024 про обрання керівних органів внести відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про виключення ОСОБА_2 з посади Президента ОРТПП (шляхом припинення повноважень); припинити повноваження членів Ради та Ревізійної комісії ОРТПП. Крім того, з Протоколу № 1 засідання Ради Одеської регіональної торгово-промислової палати від 03.12.2024 вбачається, що цього дня Радою ОРТПП було прийнято рішення припинити повноваження членів Президії ОРТПП, яка діяла з 12.09.2024 по 27.11.2024, у зв`язку з обранням та призначенням на засіданні позачергових Загальних зборів від 27.11.2024 нового складу членів Ради ОРТПП. Таким чином, повноваження усього складу Ради та Президії ОРТПП, до складу яких, як стверджується, входила позивач, були припинені. Також зазначив, що 02.12.2024 та 03.12.2024 уповноваженими представниками ОРТПП було складено акти про відсутність ОСОБА_1 на її робочому місці. Наказом № 08-2911/О від 03.12.2024, виданим уповноваженим Президентом ОРТПП ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було звільнено з посади на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Підставою для цього стали рішення позачергових загальних зборів членів ОРТПП, зафіксоване у Протоколі № 1 від 27.11.2024, а також рішення Ради ОРТПП від 03.12.2024. Таким чином, у день звільнення, 03.12.2024, факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці протягом усього робочого дня було документально підтверджено. 23.12.2024 ОРТПП направило на адресу проживання ОСОБА_1 копію наказу про її звільнення рекомендованим листом. Проте, за даними відмітки АТ «Укрпошта» від 08.01.2025, лист повернувся відправнику з позначкою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про невручення документа адресату з причин, незалежних від відповідача. Також зазначив, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 14.03.2022 їй було видано трудову книжку особисто в руки, про що свідчить запис № 293 у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладень до них працівників ОРТПП. Таким чином, обов`язок відповідача щодо видачі трудової книжки було виконано в повному обсязі у встановленому законом порядку.

Відсутність у позовній заяві чіткої деталізації щодо застосованого методу обчислення середнього заробітку ОСОБА_1 суттєво ускладнює можливість перевірки обґрунтованості заявлених сум. Отже, без надання детального розрахунку, заявлені позивачем суми виглядають недостатньо обґрунтованими. З урахуванням викладеного, вважають, що твердження позивача про розмір середнього заробітку ОСОБА_1 не відповідають критеріям належності та допустимості доказів у розумінні норм процесуального законодавства України. У зв`язку з цим, не можна визнати заявлені позивачем суми обґрунтованими (а.с. 32 37).

02.04.2025 на адресу суду від представника позивачки адвоката Семенової Н.С. надійшла сформована 01.04.2025 системі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій зокрема зазначила, що починаючи з 13 вересня 2024 року ОСОБА_1 почала працювати на посаді Першого віце-президента Одеської регіональної торгово-промислової палати. Рішення позачергових Загальних зборів ОРТПП від 12.09.2024 та рішення Ради ОРТПП від 12.09.2024 на цей час є легітимними, а тому твердження відповідача про невизнання повноважень позивачки на посаді Першого віце-президента ОРТПП не заслуговують на увагу. ОСОБА_1 була допущена до виконання роботи на посаді Першого віце-президента ОРТПП на підставі трудового договору, оформленого наказом від 25.09.2024 №122/ЛП, з відповідним повідомленням ГУ ДПС в Одеській області про прийняття позивачки на роботу за формою і порядком відповідно до постанови КМУ від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту». Між ОСОБА_1 та ОРТПП в будь-якому випадку виникли трудові відносини, в яких позивачка зобов`язалася виконувати роботу визначену трудовим договором, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а ОРТПП зобов`язалася виплачувати їй заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. На позивачку в будь-якому випадку розповсюджуються всі державні гарантії, установлені законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, включаючи право на отримання вихідної допомоги під час звільнення та середнього заробітку за несвоєчасне вручення наказу про звільнення. Відсутність працівника на роботі в день звільнення не звільняє роботодавця від обов`язку вручення звільненому працівнику копії відповідного наказу про звільнення шляхом направлення його засобами поштового зв`язку. Посилання відповідача на те, що копія наказу про звільнення ОСОБА_1 була направлена на її адресу поштою 23.12.2024, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та достатніми доказами. Надані відповідачем копії конверту та рекомендованого повідомлення про вручення такими доказами не є, оскільки не містять інформації про вміст поштового відправлення. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця, працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. З урахуванням викладеного, позивачка має право на отримання середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період 04 грудня 2024 року по 22 січня 2025 року в сумі 17260,92 грн (а.с. 75 76).

У судове засідання учасники розгляду справи не з`явилися, по розгляд справи судом повідомлялися належним чином.

Від представника позивачки адвоката Семенової Н.С. на адресу суду надійшла заява, в якій просить провести розгляд прави за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 05 вересня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 12 вересня 2024 року відбулися позачергові Загальні збори членів Одеської регіональної торгово-промислової палати, рішення яких були оформлені протоколом б/н. За наслідками яких зокрема було обрано строком на п`ять років Раду ОРТПП в кількості 19 осіб (а.с 23).

Також 12 вересня 2024 року відбулося засідання обраної загальними зборами Ради Одеської регіональної торгово-промислової палати, рішення якої було оформлено протоколом №1, на якому були прийняті рішення: про призначення Президентом ОРТПП ОСОБА_2 ; затверджено Першим віцепрезидентом ОРТПП ОСОБА_4 ; покладено виконання обов`язків Генерального секретаря Ради і Президії на Першого віцепрезидента ОРТПП ОСОБА_4 (а.с. 22).

Наказом Президента ОСОБА_2 № 122/ЛП від 25.09.2024 на підставі Рішення Ради ОРТПП (протокол Ради ОРТПП № 1 від 12.09.2024) призначено ОСОБА_1 на посаду Першого віцепрезидента з 26.09.2024 за основним місцем роботи, на умовах неповного робочого часу з посадовим окладом у розмірі 22500 грн з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу (а.с. 38).

25.09.2024 ОРТПП направило до ГУ ДПС в Одеській області повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту щодо ОСОБА_1 (а.с. 39).

08.10.2024 Наказом Президента ОСОБА_2 № 132/ЛП зокрема було надано з 16.10.2024 по 25.10.2024 включно першому віцепрезиденту ОРТПП ОСОБА_1 відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 10 календарних днів за угодою сторін (а.с. 41, 42).

Згідно Протоколу № 1 (продовження) звітно-виборних позачергових Загальних зборів членів Одеської регіональної торгово-промислової палати від 27.11.2024, Загальними зборами, серед іншого, прийнято рішення:

У зв`язку з невизнанням результатів позачергових Загальних зборів ОРТПП від 12.09.2024 про обрання керівних органів внести відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про виключення ОСОБА_2 з посади Президента ОРТПП (шляхом припинення повноважень).

Припинити повноваження членів Ради та Ревізійної комісії ОРТПП (а.с. 52 57).

Крім того, з Протоколу № 1 засідання Ради Одеської регіональної торгово-промислової палати від 03.12.2024 вбачається, що зокрема було вирішено: затвердити рішення Президента ОРТПП про дострокове звільнення від обов`язків та припинення повноважень віцепрезидента ОСОБА_1 у зв`язку з обранням та призначенням на засіданні позачергових Загальних зборів від 27.11.2024 (Протокол № 1 та Протокол № 1 (продовження)) нового складу членів Ради ОРТПП; звільнити з займаної посади віцепрезидента ОСОБА_1 (а.с. 58 - 64).

29.11.2024 було складено акт № 01-2911 про відсутність на роботі ОСОБА_1 , який підписано президентом ОРТПП Антовим Т., віцепрезидентом ОРТПП ОСОБА_5 та охоронником службових приміщень ОСОБА_6 , відповідно до якого перший віцепрезидент ОСОБА_7 була відсутня на роботі протягом усього робочого дня з 8:00 до 16:00 (а.с. 65).

02.12.2024 та 03.12.2024 начальником управління кадрової роботи та документообігу ОСОБА_8 , начальником сектору документообігу та контролю Куракіною А., заступником головного бухгалтера ОСОБА_9 , а також головою первинної профспілкової організації ОРТПП Власенко Е., складено відповідно Акт № 02-2911 та Акт № 03-2911, яким зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на її робочому місці протягом усього робочого дня 02.12.2024 та 03.12.2024 з 08:00 до 16:00 (а.с. 66, 67).

Наказом Президента ОРТПП ОСОБА_10 від 03.12.2024 за № 08-2911/О звільнено ОСОБА_1 , Першого віцепрезидента ОРТПП 03.12.2024 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України шляхом припинення повноважень посадової особи. Також зазначено: фінансово-економічному управлінню 03.12.2024 провести: нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за листопад 2024 р.; нарахування та виплату компенсації за 5 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період з 26.09.2024 по 03.12.2024 (а.с. 8).

Відповідно до розрахункового листка за грудень 2024 року зазначено: ОСОБА_1 посада Перший віцепрезидент, оклад 22500,00 грн. Перерахунок з/пл. за минулий період - 10714,29 грн; компенсація за невикористані відпустки - 1805,15 грн, всього нараховано 12519,44 грн. До виплати з урахуванням утриманого прибуткового податку та військового збору 9639,97 грн (а.с. 20).

Як слідує з руху коштів по рахунку з 01.12.2024 по 31.12.2024 банк «Восток» клієнт ОСОБА_1 23 грудня 2024 року на поточний банківський рахунок ОСОБА_1 від Одеської регіональної торгово-промислової палати надійшла грошова сума у розмірі 8229,79 гривень, у призначені платежу було зазначено «виплата розрахункових при звільнені ОРТПП згідно відомості №1 від 20.12.2024 код авторизації 49796Н».

27 грудня 2024 року на поточний банківський рахунок ОСОБА_1 від Одеської регіональної торгово-промислової палати надійшла грошова сума у розмірі 1284,99 гривень, у призначені платежу було зазначено «виплата заробітної плати ОРТПП згідно відомості №5 від 26.12.2024 грудень 2024 р., код авторизації 7745Н0» (а.с. 21).

На підтвердження того, що позивачці надсилалася копія наказу про звільнення позивачем надано копії конверту та рекомендованого повідомлення про вручення, в якому міститься відмітка про те, що направлення повертається «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 68, 69).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Чинне національне законодавство закріплює правові гарантії дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему установлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, спрямованих на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги.

Вихідна допомога це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з не залежних від працівника обставин.

Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, що виплачуються працівникові при звільненні, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав. Тобто основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи.

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 08 лютого 2024 року у справі № 640/22254/21, від 28 вересня 2023 року у справі № 640/14858/21, від 29 листопада 2022 року у справі № 200/4481/21.

Отже, пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України, який регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини, передбачає таку додаткову підставу розірвання трудового договору з окремими категоріями працівників за певних умов, як припинення повноважень посадових осіб. Водночас норми статті 44 КЗпП України визначають, що в разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Таким чином, позивачка, яку було звільнено з роботи 03.12.2024 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, відповідно до положень статті 44 КЗпП України, має право на отримання вихідної допомоги у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток, що є державною гарантією.

Як слідує з досліджених судом матеріалів справи при звільненні позивачці не була виплачена вихідна допомога.

Розрахунок вихідної допомоги здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 1995 року № 100.

Так, відповідно до п.8 вказаної Постанови - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивачка просить стягнути на її користь вихідну допомогу в сумі 67500,00 грн з розрахунку 6 місяців х 11250,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував проти розрахунку суми вихідної допомоги, який зазначений позивачкою, доказів щодо його неправильності суду не надав. Власного розрахунку відповідач також суду не надав.

Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню вихідна допомога у розмірі 67500,00 гривень.

Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період 04 грудня 2024 року по 22 січня 2025 року в сумі 25568,18 грн суд зазначає наступне.

Частиною п`ятою статті 235 КЗпП України, на яку посилається позивачка, передбачено, що у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже, з вказаної норми має відбутись таке поєднання подій та причинно наслідковий зв`язок: винні дії роботодавця з невидачі копії наказу, що призвели до вимушеного прогулу працівника. І як наслідок, для роботодавця може настати відповідальність у вигляді виплати працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За змістом зазначеної норми закону середній заробіток у зв`язку із затримкою видачі копії наказу виплачується працівникові, якщо така затримка призвела до вимушеного прогулу працівника, тобто затримка видачі копії наказу перешкодила його працевлаштуванню.

Схожі за своїм змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 569/6979/20 (провадження № 61-429св21).

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 712/12727/19, від 14 липня 2021 року у справі № 569/6979/20.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2024 року, від 14 липня 2021 року у справі № 569/6979/20, оскільки у трудовому праві превалює підхід, за яким вимушений прогул визначають як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер.

Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця.

За змістом статей 94, 116, 117 КЗпП України , статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є різновидом матеріальної відповідальності роботодавця перед працівником і не входить до структури заробітної плати.

Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпП України і вони не підлягають розширеному тлумаченню.

Отже, оплата вимушеного прогулу у встановлених указаними статтями КЗпП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов`язків, унаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові.

Реалізація передбаченого статтею 47 КЗпП України права працівника отримати копію наказу про звільнення кореспондується не лише з обов`язком роботодавця видати вказані документи, а й із добросовісною поведінкою самого працівника, який за наявності відповідної пропозиції роботодавця та фактичної можливості отримати ці документи, не ухиляється від їх отримання.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 387/326/20 (провадження № 61-2166св21).

Як слідує з досліджених судом матеріалів справи у день звільнення 03.12.2024 позивачка була відсутня на робочому місці у зв`язку з чим їй не було вручено копію наказу про звільнення. В подальшому відповідачем на адресу позивачки засобами поштового зв`язку було направлено копію наказу про звільнення, який повернувся на адресу відправника з відмітною «За закінченням терміну зберігання».

Отже, встановлені у цій справі обставини свідчать про відсутність умисних винних дій (бездіяльності) відповідача у затримці видачі копії наказу у розумінні положень частини п`ятої статті 235 КЗпП України, і як наслідок, відсутні підстави для стягнення з Одеської регіональної торгово-промислової палати на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської регіональної торгово-промислової палати про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити частково.

Стягнути з Одеської регіональної торгово-промислової палати (ідентифікаційний код 02944722, адреса: м.Одеса, вул. Базарна, 47) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) вихідну допомогу в розмірі 67500,00 (шістдесят сім тисяч п`ятсот) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити.

Стягнути з Одеської регіональної торгово-промислової палати (ідентифікаційний код 02944722, адреса: м.Одеса, вул. Базарна, 47) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юлія КОВТУН