№ 207/5982/25
№ 2-з/207/30/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Кам`янське

Суддя Південного районного суду м.Кам`янського Притуляк С.А., розглянувши заяву керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури про забезпечення позову керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування земельною ділянкою водного фонду шляхом знесення самочинно збудованого гаражу, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування земельною ділянкою водного фонду шляхом знесення самочинно збудованого гаражу, загальною площею 27,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040.

Разом із позовною заявою, прокурор звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити відповідачу та іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо гаражу, загальною площею 27,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, відомості щодоякого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у тому числі шляхом укладання договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, поділу, об`єднання об`єкту тощо.

Заява мотивована тим, що предметом позову у справі є усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою прибрежної захисної смуги річки Дніпро та її повернення шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва - гаражу № 6, власником якого на час звернення прокурора до суду з клопотанням про забезпечення позову, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є відповідач ОСОБА_1 . Отже, виконання в майбутньому судового рішення у даній справі, у випадку задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано із збереженням вказаної земельної ділянки під самочинно збудованим гаражем до винесення рішення суду, а у разі реалізації відповідачем до початку судового розгляду справи по суті або під час такого розгляду вказаного гаражу добросовісному набувачу це унеможливить повернення цієї земельної ділянки територіальній громаді міста. Більш того, з метою поновлення державних інтересів необхідно буде вживати додаткові заходи, зокрема, спрямовані на оскарження відповідних правочинів щодо відчуження майна, що покладе на державу додатковий тягар.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, судом також має бути враховано, що відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reason ablerelationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Відповідно до обставин, викладених у позові та заяви про забезпечення позову, предметом позову є усунення перешкод у користування земельною ділянкою водного фонду шляхом знесення самочинно збудованого гаражу.

З урахуванням чого, суд вважає, що захід забезпечення позову, про який просить прокурор, є адекватним та співмірним із позовними вимогами, і не вжиття таких заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення, у разі відчуження вказаного майна на користь третіх осіб, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури про забезпечення позову керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування земельною ділянкою водного фонду шляхом знесення самочинно збудованого гаражу задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо гаражу, загальною площею 27,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, відомості щодоякого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у тому числі шляхом укладання договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, поділу, об`єднання об`єкту тощо, до розгляду даної цивільної справи по суті.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Притуляк С.А.