Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2025 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Гришка О.Я., за участі секретаря судового засідання Федорини А.А., розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс»(далі ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У позовній заяві вказано, що відповідно до укладеного кредитного договору № Р36.13079.005485150 від 19.07.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 99999,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності) строком до 19.07.2022, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,5% річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів.

Позивач у позовній заяві вказує, що 25.07.2023 між AT «Ідея Банк» та TOB «Росвен інвест Україна», правонаступником якого є TOB «Свеа фінанс», укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до TOB «Росвен інвест Україна».

26.07.2023 між TOB «Росвен інвест Україна» правонаступником якого є TOB «Свеа фінанс» та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-38/23 від 26.07.2023, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс».

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 168641,58 грн., що складається з: 97356,18 грн. - сума заборгованості за кредитом; 27789,90 грн. - сума заборгованості за процентами; 43495,50 грн. - сума заборгованості за плату за обслуговування та стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 24.07.2025 було відкрито провадження у справі, справа була призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що однак окрім кінцевої дати повернення суми позики (19.07.2019), договором було визначено рафік платежів, що закріплений в паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємним додатком до кредитного договору. Даним графіком передбачено, що позичальник має здійснити переказ першої суми в рахунок погашення кредиту 19.08.2019, розмір платежу 5656,73 грн. Представник стверджує, що позивачем не надано жодного доказу сплати відповідачем у справі грошових коштів в рахунок погашення боргу згідно з графіком. Враховуючи, що відповідачем було порушено графік платежів, з урахуванням відсутності будь-яких доказів реструктуризації боргу тощо, представник відповідача вважає, що загальний строк позовної давності для пред`явлення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № Р36.13079.005485150 від 19.08.2019 складав до 19.08.2022. Крім того, на думку представника відповідача, договір факторингу № 01.02-31/23 укладений 25.07.2023 між AT «Ідея Банк» та TOB «Росвен інвест Україна», за яким право вимоги за кредитним договором № Р36.13079.005485150 від 19.08.2019 перейшло останньому, було укладено за межами загального строку позовної давності. На думку представника відповідача, право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу № 01.02-38/23 до позивача також перейшло за межами строку позовної давності. У відзиві на позов представник відповідача вказав, що, на його думку, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту офіційного направлення вимоги/вимог, претензій, тощо про виконання зобов`язань за кредитним договором на адресу ОСОБА_2 , тобто досудове врегулювання спору не було забезпечене взагалі. Крім того, як вказує представник відповідача, згідно з п. 1.2. договору № Р36.13079.005485150 від 19.08.2019 сума кредиту складала 99999,00 грн., при цьому позивачем, на його думку, не надано жодного доказу отримання ОСОБА_3 даної суми, а надана позивачем виписка від AT «Ідея Банк», на його думку, не є належним доказом виплати суми позики відповідачу, оскільки не містить чіткої інформації про рух коштів на його картковому рахунку. Крім того, представник відповідача вважає розмір витрат на правничу допомогу в рамках даного позову є неспівмірним та необґрунтованим. Посилаючись на вищевказане представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

У додаткових поясненнях у справі представник позивача вказав, що первісний кредитор перед укладенням кредитного договору ознайомив відповідача в належній формі в повному обсязі з умовами договору. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту, нараховані відсотки, а також плату за обслуговування, відповідно до умов кредитного договору чим порушив своє зобов`язання.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

У судове засідання відповідач не з`явився, представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі сторони відповідача.

Суд вирішив за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, керуючись при цьому ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.07.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту та страхування № Р36.13079.005485150, згідно з яким відповідач отримав кошти в сумі 99999,00 грн. Строк кредиту 36 місяців. Договором передбачено порядок повернення кредиту, порядок нарахування та сплати відсотків, процентна ставка змінювана складає 18,5% річних (а.с. 9-10).

З виписки, яка надана позивачем, вбачається, що відповідачем частково здійснювалось погашення заборгованості за кредитом та за відсотками (а.с. 13-14).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № Р36.13079.005485150 АТ «Ідея-Банк», станом на 25.07.2023, нарахував відповідачу заборгованість в розмірі 168641,58 грн., з яких: 97356,18 грн. заборгованість за основним боргом, 27789,90 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 43495,50 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с. 15).

25.07.2023 між АТ «Ідея-Банк» та ТОВ «Росвен інвест Україна» був укладений договір факторингу № 01.02-31/23 (а.с. 16-23).

Згідно реєстру боржників №3 до договору факторингу від 25.07.2023 № 01.02-31/23 ТОВ «Росвен інвест Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Р36.13079.005485150 у розмірі 168641,58 грн., з яких: 97356,18 грн. заборгованість за основним боргом, 27789,90 грн. заборгованості за відсотками, 43495,50 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с. 24-25).

26.07.2023 між ТОВ «Росвен інвест Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» був укладений договір факторингу № 01.02-38/23 (а.с. 26-33).

Згідно витягу реєстру боржників №1 до договору факторингу від 26.07.2023 № 01.02-38/23 ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № Р36.13079.005485150 у розмірі 168641,58 грн., з яких: 97356,18 грн. заборгованість за основним боргом, 27789,90 грн. заборгованості за відсотками, 43495,50 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с. 34).

Відповідно до норм статей 610, 612, 625, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк абоінша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Така позиція викладена і Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин та обґрунтованість позовних вимог, за таких обставин є підстави для задоволення позову ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

При цьому суд не приймає до уваги твердження сторони відповідача, що позивачем при поданні позову до суду було пропущено строк позовної давності, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому перебіг позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 526ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 12 березня 2020 року на всій території України введено карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року.

Тобто вказаний Закон установлює, що під час дії карантину, строки, визначені статтею 257 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, а тому у разі закінчення процесуального строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину.

Крім того Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24лютого 2022року №2102-ІХ (далі - Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє і на теперішній час.

Пунктом 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, зважаючи на те, що, як вбачається з матеріалів справи, відповідачеві нараховувалася заборгованість за період після 19.08.2019, суд приходить до висновку, що представник позивача звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Суд також приходить до висновку про те, що факт надання відповідачеві кредитних коштів підтверджується копією виписки з банківського рахунку відповідача в АТ «Ідея Банк» (а.с. 13). Таким чином і твердження сторони відповідача про те, що суду не надано доказів перерахування кредитних коштів відповідачеві не знайшло свого підтвердження.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»).

Судом досліджено договір №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 (а.с. 41-42), довіреність (а.с. 43), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 44), акт приймання-передачі наданих послуг №45 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 (а.с. 45), витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №45 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024, датований 04.02.2025 (а.с. 46), платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 1990 від 06.02.2025 (а.с. 47). Зміст вказаних документів не суперечить вимогам законодавства до їх оформлення.

З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги, зважаючи на характер даної категорії справи, загальний обсяг наданих адвокатом правничих послуг за відповідний період, компенсації підлягають кошти в сумі 6000,00 грн., що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні позивача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 512, 514, 610, 612, 625, 629, 1049, 1054, 1077, 1082, 1081 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» (місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, 4, м. Київ, ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» , заборгованість у розмірі 168641 (сто шістдесят вісім тисяч шістсот сорок одну) гривню 58 копійок, що складається з: 97356,18 грн. - сума заборгованості за кредитом; 27789,90 грн. - сума заборгованості за процентами; 43495,50 грн. - сума заборгованості за плату за обслуговування.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя