Провадження №2/359/1672/2025
Справа №359/889/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про зняття арешту з квартири та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

1. Короткий зміст доводів пред`явленого позову.

У січні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він є власником 2/3 частки в квартирі АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/3 частки в квартирі був ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач посилається на те, що 21 жовтня 2002 року він та ОСОБА_4 придбали квартиру АДРЕСА_1 у продавців ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Під час оформлення спадкових прав ОСОБА_2 було встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт нерухомого майна №62443 від 13 липня 2004 року. Зі змісту запису вбачається, що арешт був накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ серії АА336004 від 25 жовтня 2001 року. З вказаної постанови вбачається, що арешт був накладений на майно ОСОБА_3 . З інформації, отриманої від Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), вбачається, що на виконанні у відділу відсутні виконавчі провадження, де б ОСОБА_3 була би боржником. Наявне обтяження перешкоджає позивачу у здійсненні ним прав власника.

Тому ОСОБА_2 просить суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ серії АА336004 від 25 жовтня 2001 року, відомості про який містяться в записі про обтяження №62443 від 13 липня 2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також зобов`язати Бориспільський ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) провести виконавчі дії по зняттю арешту з квартири АДРЕСА_1 .

2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2025 року (а.с.28) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_2 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 28 січня 2025 року (а.с.29) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 10 квітня 2025 року (а.с.43) було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 11 червня 2025 року (а.с.51) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено ОСОБА_3 , а також витребувано від Першої бориспільської державної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

Представник Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) та ОСОБА_3 не з`явилися у судове засідання, вони були у встановленому порядку повідомлені про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.53, 54).

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ серії АА336004 від 25 жовтня 2001 року на виконання ухвали Бориспільського міськрайонного суду був накладений арешт на майно ОСОБА_3 , проживаючої по АДРЕСА_2 .

21 жовтня 2002 року ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу (а.с.13-14), за яким позивач став власником 2/3 частки в квартирі АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 - власником іншої 1/3 частки в квартирі.

В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт нерухомого майна №62443 від 13 липня 2004 року, зі змісту якого вбачається, що арешт був накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ серії АА336004 від 25 жовтня 2001 року. Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №401465605 від 30 жовтня 2024 року (а.с.17-18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.16). Після його смерті була заведена спадкова справа №41/2024 (а.с.57-106).

Спірні правовідносини регулюються розділом І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України та розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження».

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду, якщо підстави для подальшого його вжиття припинились.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (одним з принципів) цивільного судочинства є верховенство права.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Зі змісту листа начальника Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) №143925 від 3 грудня 2024 року (а.с.22) вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження у відношенні ОСОБА_3 , проживаючої по АДРЕСА_2 . Постановою державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ серії АА336004 від 25 жовтня 2001 року на виконання ухвали Бориспільського міськрайонного суду був накладений арешт на майно ОСОБА_3 . На даний час виконавче провадження завершено та знищено. У відділі відсутні виконавчі провадження, де б ОСОБА_3 була би боржником.

Ці обставини переконливо свідчать про те, що потреба у продовженні дії арешту квартири АДРЕСА_1 припинилась. Наявне обтяження перешкоджає ОСОБА_2 реалізувати свої права власника. Відмова у скасуванні вказаного обтяження сприятиме продовженню втручання держави у право позивача на мирне володіння його майном. Таке втручання є невиправданим, оскільки воно не ґрунтується на законі. Ця обставина свідчить про порушення речового права ОСОБА_2 , передбаченого ч.1 ст.319 ЦК України та гарантованого п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на це суд висновує про те, що належить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ серії АА336004 від 25 жовтня 2001 року, відомості про який містяться в записі про обтяження №62443 від 13 липня 2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Водночас вимога ОСОБА_2 щодо зобов`язання Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) провести виконавчі дії по зняттю арешту з квартири АДРЕСА_1 є не ефективною, про що свідчить факт завершення виконавчого провадження та знищення його матеріалів. Згідно з п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Арешт з квартири знімається саме рішенням суду. Тому у задоволенні позову ОСОБА_2 в цій частині вимог слід відмовити.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про зняття арешту з квартири та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції серії АА336004 від 25 жовтня 2001 року, відомості про який містяться в записі про обтяження №62443 від 13 липня 2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 8 вересня 2025 року.

Суддя О.Ю. Семенюта