П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 серпня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Мацунич М.В., Кожух О.А.

з участю секретаря Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дудурича Ігора Володимировича на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2024 року у справі № 308/16573/24 (Головуючий: Данко В.Й.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Комунального підприємства Чопської міської ради «Чистий Чоп» в якому просив суд визнати позивача звільненим 30 серпня 2024 року з посади головного інженера Комунального підприємства Чопської міської ради «Чистий Чоп» на підставі ст. 38 КЗпП України та зобов`язати відповідача видати позивачу копію наказу про його звільнення 30 серпня 2024 року з посади головного інженера Комунального підприємства Чопської міської ради «Чистий Чоп»; видати належним чином оформлений оригінал трудової книжки із записом про його звільнення 30 серпня 2024 року з посади головного інженера Комунального підприємства Чопської міської ради «Чистий Чоп»; і видати письмове повідомлення про нараховані та виплачені позивачу суми при звільненні.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з огляду на допущені відповідачем порушення трудового законодавства в частині оплати праці позивач виявив намір припинити трудові правовідносини з відповідачем і право позивача самостійно визначати строк розірвання договору ґрунтується на положеннях частини 3 статті 38 КЗпП, в силу яких працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю. Факт порушення строків виплати заробітної плати є доведеним і вимоги про зобов`язання вчинити дії роботодавця у день звільнення працівника.

Також позивач вказує про те, що іншої можливості встановлення факту звільнення законодавством не передбачено, як і можливості отримати документи, передбачені статтею 47 КЗпП України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке , зо постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як відповідач систематично порушував трудове законодавство у частині виплати заробітної плати і позивач просив відповідача у зв`язку з цим звільнити його з 30.08.2024 року на підставі ч 3 ст. 38 КЗпП України. Суд відмовив у задоволенні позову з підстав, що позивачем обраний не ефективний спосіб захисту, і на думку суду ефективним способом захисту є зміна формування підстав та дати звільнення, що підтверджується рішенням від 02.12.2024 року. Судом було встановлено невиконання відповідачем законодавство про працю та звернення позивача з вимогою до відповідача щодо розірвання трудового договору у встановлений строк. Позивач не має права звертатися до суду з вимогою про зміну формування причин звільнення з тих підстав, з якими роботодавець не пов`язував обставини звільнення.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Дудурич І.В., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника КП Чопської міської ради «Чистий Чоп» - адвоката Ламбрух О.С., який просить рішення суду залишити без змін, судова колегія приходить до наступного висновку.

Встановлено, що наказом №52-ВК від 22.05.2018 ОСОБА_1 прийнято на посаду головного інженера з 22.05.2018, і 19.08.2024 звернувся до відповідача із заявою, у якій просив звільнити його 30.08.2024 на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, з огляду на несвоєчасність виплати заробітної плати.

Листом відповідача від 02.09.2024 позивача повідомлено про залишення його заяви від 19.08.2024 року про звільнення з підстав частини третьої статті 38 КЗпП без задоволення з причин відсутності фактичних підтверджень порушень.

Листом Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №ЗХ/3/1263-ЦА-24 від 25.09.2024 року стверджується, що за наслідками проведеної перевірки відповідача встановлено, що станом на 24.09.2024 загальна сума не виплаченої позивачу заробітної плати за період квітень-серпень 2024 року становить 59 715,70 гривень.

За результатами перевірки винесено припис на усунення порушень трудового законодавства, матеріали перевірки направлено до органів національної поліції для розгляду на предмет наявності ознак кримінального правопорушення за ст. 175 КК України.

Згідно з довідкою №1 від 12.08.2024, виданою відповідачем, дохід позивача за період з 01.01.2024 по 31.08.2024 склав 203 071,89 гривень і сума до виплати становить 163 472,87 гривні.

Заборгованість відповідача перед позивачем згідно даної довідки на початку січня 2024 року становила 16 118,87 грн.; лютого 2024 року 47 506,11 грн.; березня 2024 року 59 503,08 грн.; квітня 2024 року 58904,95 грн.; травня 2024 року 44 069,06 грн.; червня 2024 року 50 046,35 грн.; липня 2024 року 59 838,20 грн.; серпня 2024 року 54 330,77 грн.

За Змістом статті 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Строки виплати заробітної плати визначені ст..115 КЗпП України.

Частиною третьою статті 38 КЗпП України передбачене право працівника у визначенні строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю.

Виникнення у працівника права розірвати трудовий договір на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України призводить до виникнення обов`язку у роботодавця розірвати трудовий договір за наявності підстав.

Судом першої інстанції та матеріалами справи стверджується, про невиконання відповідачем законодавства про працю, що дає підставу для розірвання трудового договору за ч 3 ст. 38 КЗпП України, при цьому не ставлять можливість звільнення працівника за цією нормою й у залежність від того, чи є порушення законодавства про працю триваючими та чи поновлені права працівника після відповідних порушень.

Висновок суду першої інстанції щодо обраного способу захисту, а саме що ефективним способом у даній справі є зміна дати формування причин звільнення не може бути взято до уваги оскільки, позивач не має права звертатися до суду з вимогою про зміну формулювання причин звільнення з тих підстав, з якими роботодавець не пов`язував обставини звільнення.

У даній справі роботодавець не пов`язує звільнення позивача з вимогою за власним бажанням і відсутні докази, що відповідач помилився у формулюванні підстав звільнення.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що у позивача звертатися до суду з вимогою про зміну формулювання у випадку зазначення працівником та роботодавцем різних обставин звільнення і суд не може приймати рішення про зміну формулювання причин звільнення.

Крім того суд першої інстанції не взяв до уваги, що предметом спору, який мав місце на момент пред`явлення позову і такий існував на момент прийняття рішення, а звільнення на підставі п. 4 ч 1 ст. 40 КЗпП України є іншими правовідносинами і можуть бути предметом іншого спору. За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення відповідно до п.п. 1,2,4 ч 1 ст. 376 ЦПК України, яким позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково і визнати звільнення позивача 30 серпня 2024 року з головного інженера Комунального підприємства Чопської міської ради «Чистий Чоп» на підставі частини 3 ст. 38 КЗпП України із внесенням відповідного запису до трудової книжки.

Заявлені позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача видати письмове повідомлення про нараховані та виплачені позивачу суми при звільненні не підлягають задоволені, оскільки на момент постановлення рішення ця вимога відповідачем була вирішена, що не заперечується представником позивача.

Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 грудня 2024 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 звільненим 30 серпня 2024 року з головного інженера Комунального підприємства Чопської міської ради «Чистий Чоп» на підставі частини 3 ст. 38 КЗпП України із внесенням відповідного запису до трудової книжки.

У решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ