Справа № 464/5116/25
пр.№ 2/464/2304/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.,

з участю секретаря судових засідань БРИНОШ А.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №27.10.2024-100001758 від 27 жовтня 2024 року у розмірі 20283 грн. 62 коп. та понесені судові витрати.

Позов мотивує тим, що 27 жовтня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №27.10.2024-100001758, шляхом підписання останнім електронним цифровим підписом пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки на отримання кредиту, за умовами якого ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 8000 грн. строком на 140 днів, а останій зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, водночас відповідач зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 15 березня 2025 року в останнього виникла заборгованість за наданим кредитом у розмірі 20283 грн. 62 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000 грн., по процентам в розмірі 8960 грн., комісія 283 грн. 62 коп., додаткова комісія по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 3040 грн.

Представник позивача Шабатин Н.А. в судове засідання не з`явилася, одночасно із позовними вимогами просить про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов визнав в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000 грн. Крім того, подав копію посвідчення та вказав, що являється діючим військовослужбовцем з 17 вересня 2024 року, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з нього відсотків та комісій.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

25 серпня 2025 року ухвалою суду дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 15 вересня 2025 року.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Положеннями ст.1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір №27.10.2024-100001758, шляхом підписання заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного цифрового підпису за допомогою одноразового ідентифікатора Е931.

За умовами вказаного договору, кредитодавець (позивач) зобов`язався надати позичальнику (відповідачу) кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник (відповідач) зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до заявки від 27 жовтня 2024 року, яка є невід`ємною частиною укладеного між сторонами кредитного договору, відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн. строком на 140 днів. Крім того, сторонами погоджено всі інші істотні умови договору, зокрема дату повернення кредиту, відсотки за користування кредитом, графік платежів.

ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 8000 грн., перерахувавши такі на картковий рахунок останнього, що підтверджується довідкою сервісу ІPay.ua від 25 червня 2025 року вих.№52-2506 та не заперечується відповідачем.

Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості, заборгованість ОСОБА_2 складає 20283 грн. 62 коп., з яких: 8000 грн. основний борг, 8960 грн. проценти, 283 грн. 62 коп. комісія, 3040 грн. неустойка.

Судом також встановлено, що відповідач належно не виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, фактичних даних на підтвердження часткового чи повного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором матеріали справи не містять, а відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 допущено заборгованість перед позивачем.

Кредитний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак такий є дійсним, і відповідно до статті 629 ЦК України підлягали обов`язковому виконанню його сторонами.

Водночас, як вбачається із долученої до матеріалів справи копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 20 грудня 2024 року, ОСОБА_2 на час дії кредитного договору, а саме з 17 вересня 2024 року по теперішній час перебуває на військовій службі.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року №1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15.Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

За наведених обставин, в силу вимоги п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей» у ОСОБА_2 відсутній обов`язок щодо сплати процентів та комісій за користування кредитом, а відтак, суд вважає, що позов необхідно задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту (основним боргом) в сумі 8000 грн.

Окрім цього, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 955 грн. 41 коп., що відповідатиме пропорційності розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись 12, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , МФО 305299, р/р НОМЕР_3 , місцезнаходження м.Київ, вул.Саксаганського, 133а заборгованість за кредитним договором №27.10.2024-100001758 від 27 жовтня 2024 року в розмірі 8000 грн. та 955 грн. 41 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК