Справа №: 343/2994/23
Провадження №: 2-др/343/15/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2025 року м. Долина
Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:
судді Монташевич С.М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,
за участю: представника відповідача ТОВ "Долинарембудсервіс"- адвоката Малетина А.Я.,
Стислий виклад позицій сторін:
Згідно з рішенням суду від 28.08.2025, у задоволенні позову відмовлено. Стороні, яка зробила про це відповідну заяву, запропоновано у строк до 01 вересня 2025 року подати докази щодо розміру понесених судових витрат, які одночасно направити іншим учасникам справи. Для вирішення питання про судові витрати призначено судове засідання на 05 вересня 2025 року о 14.00 годин.
В судове засідання інші учасники справи не з`явилися, хоча про розгляд питання про судові витрати були повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом вручення їм рішення по суті спору від 28.08.2025, де визначена дата судового засідання для вирішення питання про судові витрати: позивач ОСОБА_1 та представник відповідача Долинської міської ради отримали таке рішення наручно у приміщенні суду 28.08.2025 (т. 3 а.с. 92, 93), представнику позивача - адвокату Парфану Т.Д., відповідачам Долинській міській раді та Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області таке рішення було доставлено 28.08.2025 до їх електронних кабінетів користувачів ЄСІТС (т. 3 а.с. 95, 96, 97). Представник відповідача - ГУ Держгеокадастру у Волинській області подав клопотання про розгляд заяви про стягнення судових витрат у його відсутності. Інші учасники справи не повідоми причин неявки.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Обставини, які встановив суд:
на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача ТОВ "Долинарембудсервіс" - адвокат Малетин А.Я. надав такі докази:
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001445 від 11.01.2019 (т. 3 а.с. 103);
- договір № 01/12/23 про надання професійної правничої допомоги від 01.12.2023, відповідно до якого, адвокат Малетин А.Я. взяв на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу відповідачу ТОВ "Долинарембудсервіс" у справі за позовом ОСОБА_1 . Умовами договору визначено порядок і розмір оплати послуг адвоката: ознайомлення з матеріалами справи - до 2000 грн, участь в судових засіданнях - до 3000 грн, підготовка процесуальних документів - до 5000,00 грн, підготовка апеляційних та касаційних скарг - до 5000 грн (т. 3 а.с. 105);
Також до матеріалів справи долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1042028 від 10.12.2023, згідно з яким адвокат Малетин А.Я. надавав професійну правничу допомогу ТОВ "Долинарембудсервіс" на підставі договору про надання правової допомоги № 01/12/23 від 01.12.2023 (т. 1 а.с. 115).
Оцінка суду та застосовані норми права:
суд, вивчивши заяву представника відповідача ТОВ "Долинарембудсервіс", заслухавши його пояснення, дослідивши письмові докази, які надані на їх обґрунтування, дійшов такого висновку.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦПК України, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.
Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
З матеріалів справи суд установив, що у мотивувальній частині рішення суду від 28.08.2025 вказано про право подати докази щодо розміру понесених судових витрат до 01.09.2025. Представник відповідача ТОВ "Долинарембудсервіс" заяву про ухвалення додаткового рішення сформував у системі "Електронний суд" 02.09.2025, тобто з пропуском визначеного судом строку (до 01.09.2025), хоча і в межах п`ятиденного строку для подання доказів про понесення витрат на правову допомогу, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Частиною 1 статті 120 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.
У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.
Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.
Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із такого: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Представник позивача - адвокат Малетин А.В. пропустив визначений судом строк для подання доказів про понесені витрати на 1 день. При цьому такі докази були сформані 02.09.2025 і в електронних кабінетах учасників справи, у тому числі й представника позивача, про що свідчать відповідні квитанції (а.с. 106 -109). Останні до судового засідання, яке завчасно було призначено для вирішення питання про судові витрати на 05.09.2025, будь-яких заперечень з приводу їх подання та долучення не висловлювали. Представник позивача - адвокат Малетин А.В. у судовому засіданні просив поновити строк на подання доказів, оскільки тільки 01.09.2025 зміг підписати акт виконаних робіт з довірителькою та не встиг цього ж дня сформувати докази в системі "Електронний суд".
Таким чином, з урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини про те, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції, зважаючи, що представник відповідача сформував заяву про ухвалення додаткового рішення з пропуском тільки в один день та в межах п`ятиденного строку для подання доказів про понесення витрат на правову допомогу, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що два із чотирьох наданих судом днів для подання відповідних доказів припали на вихідні дні, ураховуючи далековіддаленість представника (м. Івано-Франківськ) від його довірителя (с. Мала Тур`я), між якими тільки 01.09.2025 був погоджений акт про надання професійної правничої допомоги, суд уважає за можливе та необхідне поновити відповідачу ТОВ "Долинарембудсервіс" строк на подання доказів про понесення витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо самого питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009, № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
За змістом ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України та іншими нормами, які підлягають застосуванню, передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При цьому суд зазначає, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Як установлено ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Подання попереднього розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Аналогічне наведено у постановах Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020.
При цьому суд ураховує, що підготовка відзиву на позов дійсно мала місце (т. 1 а.с. 117-123), її розмір визначено в межах вартості підготовки процесуальних документів (до 5000 грн), а відтак до стягнення підставно заявлено 4000 грн за такий вид послуги.
Щодо витрат на підготовку до апеляційної скарги на ухвалу суду про призначення експертизи від 28.03.2024, то і така мала місце (т. 2 а.с. 91-94), однак суд звертає увагу на те, що вона була подана адвокатом Малетином А.Я. в інтересах відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується як апеляційною скаргою, так і заявою про усунення недоліків (т. 2 а.с. 101-104). Саме за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Івано-Франківський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження (т. 2 а.с. 112). Тому, враховуючи те, що адвокат Малетин А.Я. подав заяву про ухвалення додаткового рішення саме в інтересах відповідача ТОВ "Долинарембудсервіс", підстав для стягнення з позивача на користь останнього витрат за підготовку апеляційної скарги від імені відповідача ОСОБА_2 , суд не встановив.
Щодо витрат на ознайомлення з матеріалами справи, то суд зазначає, що адвокат Малетин А.Я. неодноразово ознайомлювався із матеріалами справи як після подання заяв по суті, так і після долучення усіх доказів, у тому числі з інвентарними справами (т. 1 а.с. 113, т. 2 а.с. 159, т. 3 а.с. 72, 73), а тому вважає, що така послуга була дійсно надана. Однак суд зазначає, що вартість вказаної послуги адвокат визначає у розмірі 3000 грн, проте в договорі про надання професійної правничої допомоги від 01.12.2023 ціна послуги "ознайомлення з матеріалами справи" визначена в розмірі до 2000 грн, тому підставною до стягнення є сума за надання такої послуги в розмірі 2000,00 грн.
На підставі викладеного, ст. 81, 89, 133, 127, 137, 141 ЦПК України, ст. 1, 19, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та керуючись ст. 270 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
поновити представнику відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинарембудсервіс" - адвокату Малетину Андрію Ярославовичу строк на подання доказів про понесені судові витрати.
Заяву представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Долинарембудсервіс" - адвоката Малетина Андрія Ярославовича про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржено безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідачка: ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Суддя: С.М.Монташевич