Провадження № 2-з/205/672/25
У Х В А Л А

12 вересня 2025 року суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Терещенко Т.П., ознайомившись із заявою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Захарової Аліни Олегівни, заінтересовані особи: Друга дніпровська державна нотаріальна контора, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування доказів до пред`явлення позову,

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ «Приватбанк» звернулась до суду з вищевказаною заявою, в якій просила витребувати: у Другої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради або від іншого територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання ОСОБА_1 , інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ( АДРЕСА_1 ), станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 із додаванням витягу з реєстру територіальної громади про склад сім`ї і родинні зв`язки осіб зареєстрованих за вищевказаною адресою. В обґрунтування зазначила, що 23 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») було укладено кредитний договір № DNG0GK00006005. ІНФОРМАЦІЯ_3 позичальник помер і на момент смерті не виконав всіх взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищевказаним кредитним договором залишилась заборгованість у загальному розмірі 124 826,43 доларів США. 26 травня 2020 року банк звернувся з претензією кредитора до Другої павлоградської державної нотаріальної контори, а у відповідь на претензію кредитора, державна нотаріальна контора повідомила, що останнє місце проживання померлого: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим банку належить направити претензію за територіальністю. 15 травня 2023 банк звернувся з претензією кредитора до Другої дніпровської державної нотаріальної контори, яка листом від 30 травня 2023 року повідомила, що претензію кредитора було долучено до матеріалів спадкової справи № 340/2022, однак враховуючи вимоги ст. 8 ЗУ «Про нотаріат» інформація про спадкоємців не може бути надана. 10 червня 2025 року банк повторно звернувся з претензією кредитора, листом від 17 червня 2025 року Друга дніпровська державна нотаріальна контора також повідомила, що інформація про спадкоємців не може бути надана. Зазначає, що без інформації про спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого позичальника банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається. Банк звернувся із претензією кредитора, але у відповіді державної нотаріальної контори не зазначено про наявність спадкоємців, зокрема не вказано про наявність спадкоємців, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважаються такими, що прийняли спадщину, тому він наразі позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, оскільки не володіє інформацією про спадкоємців, а відтак не може визначити підсудність майбутнього позову та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення у позові інформації про відповідачів.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами ч. 4 ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Частинами 3, 4 статті 116 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Пунктами 4-6 частини 1 статті 117 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Під час вирішення питання про забезпечення доказів суд враховує не тільки права та інтереси заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із задоволенням заяви про забезпечення доказів.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на вказані вище норми цивільного процесуального законодавства України та вимоги заяви АТ КБ «Приватбанк», можна дійти висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання яких стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду, прийнятій 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18.

Отже, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст. ст. 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи у відповідності до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Вирішуючи питання про забезпечення доказів, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації та предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню, у зв`язку із вжиттям таких заходів, прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників вказаного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Наведені обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Разом з тим, при зверненні до суду з клопотанням про витребування доказів до пред`явлення позову в порядку ч. 4 ст. 84 ЦПК України заявником на дотримання вимог ч. 1 ст.116 ЦПК України не зазначено та не доведено, що докази, які просить забезпечити заявник, можуть бути втрачені або що їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

В той же час, суд зважає на те, що в розпорядженні представника заявника є інформація щодо місця перебування спадкової справи, яка зберігається в Другій дніпровській державній нотаріальній конторі, тому відсутні підстави припускати, що цей засіб доказування може бути втрачений або отримання його копії стане згодом неможливим чи утрудненим.

Більш того, вимоги заяви АТ КБ «Приватбанк» у частині витребування у Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради або від іншого територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 із додаванням витягу з реєстру територіальної громади про склад сім`ї і родинні зв`язки осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , є необґрунтованими, оскільки відсутні будь-які докази того, що заявником самостійно вживалися заходи щодо отримання таких відомостей, а також те, що отримання цих доказів згодом стане неможливим.

Також відповідно до ч. 4 ст. 116 ЦПК України забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Таким чином, враховуючи положення ст. 116 ЦПК України суд вважає, що клопотання у цій частині витребування доказів з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75) має розглядатися Шевченківським районним судом міста Дніпра відповідно до територіальної підсудності, а не Новокодацьким районним судом міста Дніпра.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 116 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши обґрунтованість доводів заявника з урахуванням наведених вище критеріїв, а також з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, суддя дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 76, 84, 116-118, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Захарової Аліни Олегівни, заінтересовані особи: Друга дніпровська державна нотаріальна контора, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про витребування доказів до пред`явлення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.П. Терещенко

.