Справа № 354/2345/24
Провадження № 22-ц/4808/530/25
Головуючий у 1 інстанції Єрмак Н. В.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участю представника апелянта адвоката Кизенка Д.О.

представника позивача адвоката Горейко М.Б.

представника позивача адвоката Поповича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скарг у ОСОБА_1 на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 27 січня 2025 року, ухвалене у складі судді Єрмак Н. В. у місті Яремче, у справіза позовом Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року Івано-Франківська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований, що з 01 жовтня 2023 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» має право на провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу на території Івано-Франківській області.

Відповідач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується споживанням природного газу на вказаному об`єкті газопостачання, про що свідчить інформація про використання об`ємів (обсягів) природного газу споживачем. Відповідач отримав послуги, однак, за них не розрахувався, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість перед Івано-Франківською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» в розмірі 3531,39 грн.

Враховуючи викладене, Івано-Франківська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь філії заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року в розмірі 3531,39 грн, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 27 січня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Газорозподільні мережі України» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 3531,39 грн, а також 2422,40 грн судового збору.

В обґрунтування оскаржуваного рішення суд зазначив, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за надані послуги в повній мірі не сплачував, чим порушив виконання зобов`язань, визначених Типовим договором в частині виконання обов`язку оплати вартості наданих послуг з розподілу природного газу, а тому заборгованість за період з 01 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року у сумі 3531,39 грн, яка утворилася внаслідок такого порушення, підлягає стягненню в судовому порядку.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

ОСОБА_1 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його безпідставність та незаконність.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем при визначенні розміру обсягу споживання природного газу грубо порушено вимоги Кодексу газорозподільних систем та умови Договору розподілу природного газу щодо визначення фактичних обсягів споживання природного газу, які здійснюються виключно на підставі даних лічильника природного газу та виключно за період з 30 вересня по 01 жовтня, тобто за 12 місяців, що передував розрахунковому календарному року. Зазначає, що ним належним чином щомісяця передавалися фактичні показники лічильника природного газу Оператору ГРМ, однак Оператор ГРМ у свою чергу умисно не вносив подані ним показники до електронної системи обліку споживання природного газу, чим і спричинено спотворення (невідповідність) обсягів споживання природного газу до їх фактичних показників. Суд першої інстанції зазначеного не врахував та не дослідив правильність нарахування обсягів спожитого газу, які є складовою розрахунку вартості послуг за доставку природного газу, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність у нього заборгованості. Крім того, суд помилково вказав на те, що він нібито відмовляється від виконання умов договору щодо надання послуг з розподілу природного газу, оскільки він ніколи не звертався до Оператора ГРМ щодо відмови від надання послуг з розподілу природного газу, а лише, шляхом систематичних звернень впродовж року, намагався отримати акти звірки із зазначенням показників та об`ємів природного газу, на підставі яких позивачем здійснено розрахунок вартості послуг з розподілу газу на 2024 рік, а також просив провести відповідний перерахунок вартості послуг, виходячи з реальних фактичних обсягів споживання газу. Звертає увагу суду на те, що у нього відсутня заборгованість за надані позивачем послуги, оскільки за об`єм розподіленого газу з травня 2022 року по жовтень 2022 року, який неправомірно включений до розрахунку за замовчуванням на 2024 рік за послуги з розподілу природного газу новим Оператором ГРМ ТОВ «Газорозподільні мережі України», який розпочав свою діяльність з 01 жовтня 2023 року він сплатив попередньому Оператору ГРМ АТ «Івано-Франківськгаз», а тому повторній оплаті надана послуга не підлягає.

Враховуючи викладене, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Зазначає, що суд першої інстанції належним чином дослідив усі обставини справи та як наслідок дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги є виключно припущеннями та не підтверджуються належними та допустимими доказами. Так, апелянт, вказуючи на невідповідність обсягів фактичного споживання ним газу, визначених Оператором ГРМ, не надав жодного доказу на підтвердження своїх доводів, а тому такі доводи не повинні враховуватися апеляційним судом. Крім того, апелянтом не надано самостійного розрахунку щомісячного нарахування за послугу з розподілу газу, виходячи з фактичних, на його переконання, показників лічильника та загального обсягу споживання газу за минулий газовий період.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні представник апелянта вимоги скарги підтримав, просив скаргу задоволити та скасувати рішення суду як незаконне, так як позивач неправильно відобразив фактичні показники лічильника газу, що вплинуло на визначення плати за розподіл газу.

Представники позивача апеляційну скаргу просили відхилити, оскільки дії Оператора ГРМ були правильними.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Фактичні обставини справи

Встановлено, відповідач ОСОБА_1 , якому присвоєно особовий рахунок НОМЕР_1 , є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Протягом 2022 2024 років споживач використовував послуги з постачання та розподілу природного газу.

З 01 жовтня 2023 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» отримали ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу на території Івано-Франківській області та розпочали діяльність.

Відповідно до розрахунку заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка становить 3531,39 грн.

Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу, об`ємів споживання відповідачем природного газу та звернуто до суду про стягнення заборгованості з відповідача в заявленій сумі.

Відповідач не погоджується з наявною заборгованістю, оскільки вважає, що така утворилася внаслідок неправильного відображення позивачем фактичних показників лічильника газу ще за 2022 рік, що вплинуло на утворення заборгованості у 2024 році. Ним постійно оплачувалися послуги та у кожному рахунку на сплату було зазначено показник лічильника. Однак позивач умисно не зарахував його показники, щоб збільшити обсяг спожитого газу і підвищити розмір плати за розподіл газу.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Переглядаючи справу, колегія суддів приходить висновку про помилковість доводів апелянта, та виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правовідносини з приводу постачання та споживання природного газу, які склались між газопостачальними, газорозподільними підприємствами та побутовими споживачами регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, Типовим договором на постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим Постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015, Правилами безпеки систем газопостачання України, затверджених Наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15 травня 2015 року.

Відповідно до постанови НКРЕКП № 1769 від 29 вересня 2023 року «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» діяльності з розподілу природного газу», Позивачу з 01 жовтня 2023 року змінено місце провадження (розширення території) господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» на територію провадження господарської діяльності з розподілу природного газу АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», а також постановлено про необхідність здійснення споживачами природного газу оплати за надані послуги розподілу природного газу з 01 жовтня 2023 року на рахунок ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ».

Розділом VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної системи для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором газорозподільної системи договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498.

Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором газорозподільної системи обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку оператора газорозподільної системи та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до п. 2.1. Типового договору Оператор газорозподільних систем зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно з положеннями пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора газорозподільних систем з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора газорозподільних систем, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абз. 2 та 3 п. 6.6. розділу VI Договору).

Згідно вимог п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Пунктом 6.3 розділу VI Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем).

Згідно п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік; визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно - правовими актами. За договором розподілу природного газу Оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Згідно з ч. 4 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; заява-приєднання складена за встановленою формою письмова заява споживача, що засвідчує його волевиявлення на приєднання до договору розподілу природного газу та містить персоніфіковані дані споживача та його об`єкта; лічильник газу засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку; підключення до газорозподільної системи/підключення до ГРМ фізичне з`єднання в точці приєднання (на межі балансової належності) газових мереж суміжного суб`єкта ринку природного газу (зокрема споживача) з газорозподільною системою, здійснене в установленому законодавством порядку, зокрема згідно з цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.

Основними функціями Оператора ГРМ є, зокрема, забезпечення розподілу (переміщення) природного газу від місць його надходження в ГРМ з ГТС та з інших джерел (від ГДП та ВБГ, підключених до ГРМ, та від суміжних ГРМ) до споживачів природного газу з урахуванням його якісних і фізико-хімічних характеристик та потреб цих споживачів; забезпечення оперативно-диспетчерського управління ГРМ та планово - профілактичних і аварійно-відновлювальних робіт на об`єктах ГРМ з урахуванням вимог охорони праці та техніки безпеки; виконання договірних зобов`язань при розподілі (споживанні, передачі) природного газу ГРМ; забезпечення приєднання об`єктів замовників до ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності або користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, за їх зверненням та за умови дотримання вимог цього Кодексу.

У відповідності до п.1.2 та 1.3 розділу 1 Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів, та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» Кодексу газорозподільних систем. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, сплата рахунка постачальної організації та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, ним здійснювалося фактичне споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , тобто ОСОБА_1 , здійснив приєднання до умов типового публічного договору постачання природного газу з позивачем та умов типового публічного договору розподілу природного газу.

Однак за період з 01 лютого 2024 року по 31 жовтня 2024 року у відповідача утворилась заборгованість за надані послуги, яка становить 3531,39 грн та підтверджується відповідним розрахунком, і як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість за надані послуги не погасив, наявні підстави для стягнення такої у судовому порядку.

Доводи апелянта щодо неправильного визначення позивачем обсягу споживання газу за період з 31 вересня 2022 року по 01 жовтня 2023 року, що призвело до виникнення у споживача заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки як встановлено з долученого до позову витягу з інформаційної платформи Оператора ГТС (а.с. 17, том 1) початковий показник лічильника газу споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено НОМЕР_2 , а останній 8354. Відповідно, Оператором ГРМ за рік визначено обсяг спожитого газу 2218,80 м кубічних, з якого і було визначено плату за розподіл в сумі 412,70 грн. При цьому, посилання апелянта на те, що відповідачем не відображено правильні показники лічильника газу згідно проведених ним оплат за банківськими рахунками, не підтверджуються матеріалами саправи. Зокрема, як встановлено з вже згаданого витягу з інформаційної платформи, дані про обсяг споживання газу замовлена потужність за наведений період з 31 вересня 2022 року по 01 жовтня 2023 року відображалися попереднім Оператором ГРМ- АТ «Івано-Франківськгаз». На базі отриманої інформації про замовлену потужність, новий Оператор ГРМ - ТОВ «Газорозподільні мережі України», визначив суму плати за розподіл газу на 2024 рік. Тому, у випадку неправильного відображення повідомлених споживачем показників спожитого газу, відповідальність за їх відображення за наведений період може нести попередній оператор. Це підтверджується і листом ВАТ «Івано-Франківсьгаз» від 25 серпня 2025 року № 76003.2-СЛ-522-25, наданий у відповідь на запит ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Що стосується доводів відповідача про те, що позивач на початку діяльності не поінформував останнього про фактичний обсяг споживання природного газу за об?єктом за попередній газовий рік, не здійснив фактичного звіряння показників лічильника природного газу, то такі не спростовують фактичних обставин, за яких визначалася плата за розподіл газу. Зокрема, згідно з п. 5.5. Типового договору розподілу газу споживач повинен повідомляти до 05 числа кожного місяця показання лічильника. У випадку неотримання до 06 числа кожного місяця показань лічильника, фактичний об`єм розподілу та споживання газу визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період. Тобто фактично, на початок діяльності нового оператора, обставини вже відбулися і останній визначав обсяг з існуючих отриманих показників.

Щодо посилання апелянта на те, що визначення плати за розподіл визначено за 17 місяців, а не за 12 попередніх місяців, то такі помилкові, оскільки як встановлено з даних інформаційної платформи, показник 6135 не змінювався до березня 2023 року і тому визначений як попередній початковий.

Інші доводи апелянта правильність висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухаленого рішення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм надано правильну правову оцінку, рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 27 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта