Справа № 645/345/25
Провадження № 2-п/645/46/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 р. м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Мартинової О.М.,

секретар судових засідань - Кривченко Т.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_4

представника відповідача - Онопко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Онопко В`ячеслава Сергійовича про перегляд заочного рішення суду від 12 травня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 12.05.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

01.08.2025 року поштовою кореспонденцією до суду від представника відповідача - адвоката Онопко В.С., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1275599 від 16.07.2025 року, надійшла заява про перегляд заочного рішення від 12.05.2025 року, ухваленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Заява мотивована тим, що про ухвалення даного рішення відповідач ОСОБА_2 випадково дізнався 16.07.2025 року з Веб-порталу Судова влада України. Того ж дня, представник відповідача отримав доступ до справи в електронному вигляді, де ознайомився з матеріалами справи та зазначеним рішенням. Беручи до уваги, що ОСОБА_2 постійно мешкає на території м.Запоріжжя, де проходить службу у лавах Служби безпеки України, і як наслідок відповідач не був обізнаний про розгляд справи у суді та не отримував позовну заяву з додатками і копію заочного рішення, тому вважає, що є всі підстави для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. При цьому представник вказав, що в позовній заяві та в заочному рішенні адресу реєстрації ОСОБА_2 зазначено - АДРЕСА_1 , проте 26.09.2023 року ОСОБА_2 був знятий з реєстраційного обліку та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору оренди квартири від 27.06.2024 року та копією акту прийому-передачі до нього. Окремо зазначив, що в позовній заяві невірно вказано номер телефону відповідача, хоча позивачу достеменно було відомо номер телефону відповідача. Усі вищевказані обставини перешкодили ОСОБА_2 реалізувати своє право на подання відзиву на позовну заяву. Обставини того, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом з матір`ю відповідачем не оспорюється, проте посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитина не відповідає дійсності, оскільки відповідач постійно спілкується зі своєю колишньою дружиною з приводу виховання сина, його стану здоров`я, що підтверджується роздруківкою їхньої переписки. В період з 09.10.2024 року по 11.07.2025 року ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 на утримання дитини майже 200000 грн., що підтверджується роздруківкою з карткового рахунку відповідача. Незважаючи на це позивач ввела суд в оману стосовно ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини, а також наявності у нього транспортного засобу. Разом з тим, представник відповідача також зазначив, що позивачем не доведено, що вона витрачає кошти в такому ж розмірі, в якому суд стягнув аліменти з відповідача. Крім того, відповідач проходить військову службу в Запорізькій області, де змушений винаймати квартиру, на шо витрачає значну частину коштів, однак при ухваленні рішення не було враховано ці обставини. З урахуванням наведеного, представник відповідача просить скасувати заочне рішення від 12.05.2025 року і призначити справу до нового судового розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Онопко В.С. заяву про перегляд заочного рішення підтримав, посилаючись на підстави, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти перегляду заочного рішення, посилаючись на те, що здійсненні ОСОБА_2 перекази на рахунок ОСОБА_1 не є сплатою аліментів, а є поверненням боргу. При цьому посилалися, що відповідачем не надано довідки про розмір заробітної плати, а розмір аліментів за рішенням суду стягнуто в межах чинного законодавства. Разом з тим долучили до матеріалів справи письмові докази.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч.1 ст. 287 ЦПК України - неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Частина 3 ст. 287 ЦПК України встановлює, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно з пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009 року заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст. 224 ЦПК України допускається у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з`явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Посилання представника відповідача - адвоката Онопко В.С. на причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд вважає поважними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 копію рішення не отримав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції коментованої ст. 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

За змістом вказаних норм наявність цих двох підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

Згідно відповіді №1089022 від 04.02.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Дата зняття з реєстрації 26.09.2023 року.

За правилами ч.10 ст.187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, то подальший її виклик як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки направлялась відповідачу ОСОБА_2 за останньою відомою адресою його місця реєстрації/перебування: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідач викликався до судового засідання на 10.04.2025 року на 11:00 годину через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України від 06.03.2025 року.

Також, судові повістки направлялися відповідачу ОСОБА_2 також SMS-повідомленням на номер телефону НОМЕР_1 , який зазначено представником відповідача в заяві про перегляд заочного рішення по даній справі.

Інші відомості стосовно місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження, а також номерів зв`язку відповідача ОСОБА_2 , в матеріалах справи відсутні.

Отже, відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи судовими повістками за останньою відомою адресою реєстрації та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, що відповідає вимогам ЦПК України.

Крім того, інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному сайті «Судова влада», який є у загальному доступі.

Також, заочне рішення було направлено відповідачу та розміщено у Єдиному реєстрі судових рішень, який також є у загальному доступі.

Згідно ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Згідно ст. 44 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

У рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини наголошував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії від 07 липня 1989 року). Європейський суд виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Судом було вжито усі можливі заходи для повідомлення відповідача про час і місце судового засідання. Однак, відповідач для розгляду цивільної справи не з`явився.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин.

Із заяви про перегляд заочного рішення не вбачається одночасної наявності обставин, визначених ч.1 ст.288 ЦПК України, які є підставами для скасування заочного рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність причин неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у їх сукупності, суд доходить висновку, що заяву представника відповідача Онопко В.С. про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення, що не перешкоджає відповідачу оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

Відповідно до ч.4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючисьст.ст.287,288 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Онопко В`ячеслава Сергійовича про поновлення строку для звернення з заявою про перегляд заочного рішення - задовольнити, поновити відповідачу строк на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Онопко В`ячеслава Сергійовича про перегляд заочного рішення суду від 12 травня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без задоволення.

Роз`яснити сторонам, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Мартинова