Справа №274/6184/25
Провадження № 2-з/0274/17/25
У Х В А Л А

про прийняття позовної заяви до розгляду

та відкриття провадження

"10" вересня 2025 р. м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хуторна І. Ю., розглянувши заяву Керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бердичівської міської ради Житомирської області про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

03.09.2025 до Бердичівського міськрайонного суду надійшла позовна заява Керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бердичівської міської ради Житомирської області до ОСОБА_1 у якому просить зобов`язати відповідачку за свій власний рахунок знести самовільно побудоване приміщення будівлі, орієнтовною площею: загальною 97,7 м2; забудови 112 м2, в тому числі в охоронній зоні пам`ятки культурної спадщини 20 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 08.09.2025 Керівник Бердичівської окружної прокуратури звернувся із заявою про забезпечення позову, у якій просить: заборонити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а також шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 04).

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що відсутність судової заборони вчинення дій щодо відчуження нерухомого майна, про знесення якого пред`явлено позов, знівелює значення судового рішення у разі задоволення позову та зумовить необхідність подальшого звернення із позовом до суду.

Протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025, після задоволення самовідводу суддею Вдовиченко Т.М. заява про самовідвід передана на розгляд судді Хуторній І.Ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п.п. 1, 2, 4, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі N 753/22860/17.

Суд вважає, що заборона ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а також заборона іншим особам, якими згідно із чинним законодавством є нотаріуси та державні реєстратори, вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є співмірною щодо співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачці здійснювати певні дії.

Заявлений вид забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між заходом забезпечення позову і предметом позову. А тому вжитий судом захід забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Керуючись статями 151, 153, 154, 258 261 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Заяву Керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бердичівської міської ради Житомирської області про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 04).

Заборонити іншим особам (державним, приватним нотаріусам та державним реєстраторам) вчиняти будь-які дії пов`язані із посвідченням будь-яких правочинів, а також вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 04).

Копію ухвали невідкладно направити сторонам у справі для відома та до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову несуть відповідальність, встановлену законом.

За клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя І.Ю. Хуторна