Справа № 496/2578/25
Провадження № 2/496/2195/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Шаньшиної М.В.,

при секретарі Шурлаковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2025 року до Біляївського районного суду Одеської області надійшов цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у якому зазначало, що 07.06.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08926-06/2024.

21.10.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №21102024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 21.10.2024 року до Договору №21102024 від 21.10.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до Відповідача в сумі 33 000 грн., з яких: 10 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 18 000 грн. сума заборгованості за процентами, 5 000 грн. сума заборгованості по штрафним санкціям.

Відповідач не виконав своїх зобов`язань за вказаним договором, незважаючи на належне повідомлення. Після передачі прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» жодних платежів для погашення заборгованості не здійснено. З моменту передачі прав вимоги штрафні санкції не нараховувалися.

Таким чином, загальна сума непогашеної заборгованості Відповідача перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 33 000,00 грн., що включає основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, а також інші передбачені договорами платежі.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу та сплачений ним судовий збір.

Ухвалою судді від 06 травня 2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача до судових засідань не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви не заперечував щодо ухвалення заочного рішення та розгляд справи проводити за його відсутності, позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмові пояснення в яких зазначив, що позовну заяву визнає частково, а саме в частині стягнення тілу кредиту, а в частині стягнення процентів та штрафу просив відмовити, у зв`язку з тим, що він учасником бойових дій, та на підставі ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» штрафні санкції та пеня за не виконання зобов`язань за користування кредитом не нараховуються.

Крім того, в своїх поясненнях відповідач посилається, що між ТОВ «Авантус Кредит» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу, у відповідності до якого ТОВ «Авантус Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права та вимоги, що також передбачено п.1.1. Договору. Так позивачем не було надано доказів виконання зобов`язання передачі грошових коштів розпорядження клієнта (ціни продажу), а тому позивачем не доведено, що він є правонаступником за вказаним кредитним договором до відповідача.

У зв`язку із тим, що матеріали справи не містять відповідних доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказі, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, тому позивач є неналежною стороною по справі, та відсутні правові підстави звернення з відповідним позовом.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правовідносини, що виникли між сторонами, урегульовані нормами ЦК України та умовами укладених між сторонами договорів.

Судом встановлено, що між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08926-06/2024 від 07.06.2024 року. Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 грн.

21.10.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №21102024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 21.10.2024 року до Договору Факторингу№21102024 від 21.10.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до Відповідача в сумі 33 000 грн., з яких: 10 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 18 000 грн. сума заборгованості за процентами, 5 000 грн. сума заборгованості по штрафним санкціям.

Судом встановлено, що відповідач не виконав своїх зобов`язань по погашенню існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ні на рахунки попереднього кредитора.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 1ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Щодо доводів відповідача відносно неправомірно нарахованих відсотків, у зв`язку з тим, що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій, суд зазначає наступне.

Статтями 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».

Види військової служби наведено в ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за приписами якої є такі види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року в справі №199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Поряд із цим, у свої письмових поясненнях на позовну заяву, як на підставу відмови у частині позовних вимог, відповідач вказує на наявність нього посвідчення УБД, однак до відзиву не надано копію військового квитка.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

У постанові КЦС ВС від 04 вересня 2024 року у справі N 426/4264/19, Верховним Судом зазначено, що

«Надана відповідачем копія довідки Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації № 367 від 29 вересня 2016 року є документом, що може підтверджувати наявність у особи статусу учасника бойових дій та права на пільги (з 23 вересня 2016 року) відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Разом з цим, вказаний закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій».

Матеріали даної справи на час ухвалення судом рішення не містять відповідних документів, як доказів звільнення ОСОБА_1 від нарахування процентів за користування кредитом в розумінні частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Посвідчення учасника бойових дій дає право на пільги відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Разом з цим, вказаний Закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій.

За таких обставин суд не вбачає підстав для застосування ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відносно відповідача ОСОБА_2 .

Що стосується на посилання щодо не долучення позивачем доказів виконання зобов`язань передачі грошових коштів на підставі договору факторингу, суд не може прийняти до уваги з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.

На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. п. 1.1 Договору факторингу №21102024 від 21.10.2024 року фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Таким чином, договором передбачено право ТОВ «Аванс Кредит» відступити право вимоги за кредитними договорами.

Право вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло в день підписання Акту прийому передачі Реєстру боржників, тобто, під час чинності договору факторингу №21102024 від 21.10.2024 року, що відповідає вимогам ст. 1078 ЦК України.

З огляду на фактичні обставини даної справи, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи - копії договору факторингу, додаткових угод до них, акт прийому передачі реєстру Боржників від 21.10.2024 року, витяг з реєстру боржників є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у даних правовідносинах - від ТОВ «Аванс Кредит» до позивача - ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» по боргових зобов`язаннях ОСОБА_1 за кредитним договором №08926-06/2024 від 07.06.2024 року.

Відсутність доказів на підтвердження оплати за договором факторингу, з урахуванням встановлених фактичних обставин даної справи (договором факторингу було передбачено, що право вимоги до нових кредиторів переходить з моменту підписання акту-прийому передачі реєстру боржників), не спростовує факту набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором №08926-06/2024 від 07.06.2024 року.

Підсумовуючи вищевикладене та, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт користування кредитними коштами та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вищенаведеними кредитними договорами щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір боргу відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_1 , на користь позивача заборгованість за кредитним договором №08926-06/2024 в розмірі 33 000 грн, з яких: 10 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 000 грн. сума заборгованості за відсотками, 5 000 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,000 грн.

На підставі керуючись ст. ст.10,12,13,27,77-81,141,247,263-265,273,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , реквізити: IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором №08926-06/2024 в розмірі 33 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , реквізити: IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривні 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Шаньшина