ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 757/32530/24-ц

провадження № 61-3295св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Центральне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції

(м. Київ), Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва, в складі судді Хайнацького Є. С., від 29 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Музичко С. Г.,

Болотова Є. В., Олійника В. І., від 05 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ), Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

2. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі № 580/2450/22 визнано протиправними дії Черкаського апеляційного суду щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня

2021 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2 102 грн.

Визнано протиправними дії Черкаського апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди та виплат у зв`язку із звільненням з період з 01 січня 2022 року по 17 лютого 2022 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2 102 грн.

Зобов`язано Черкаський апеляційний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 січня 2021 року по

31 грудня 2021 року відповідності до вимог ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на

1 січня 2021 року складає 2 270 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням, передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Зобов`язано Черкаський апеляційний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду, компенсацію щорічних основної та додаткових відпусток, допомогу на оздоровлення, вихідну допомогу при звільненні за період з 01 січня 2022 року по 17 лютого 2022 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2022 року складає

2 481 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Зобов`язано Черкаський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці станом на

01 січня 2022 року, яке за формою та змістом відповідає постанові правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утриманні суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2022 року складає 2 481 грн.

3. На виконання зазначеного рішення суду Черкаським окружним адміністративним судом 22 червня 2023 року було видано виконавчі листи у справі № 580/2450/22.

4. Постановою від 03 липня 2023 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - ВПВР УЗПВР у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ)) Вельган О. В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

5. ОСОБА_1 зазначав, що постановами державного виконавця

від 03 липня 2023 року з боржника стягнуто витрати виконавчого провадження в сумі 326,12 грн та виконавчий збір в сумі 26 800 грн, а постановою державного виконавця від 19 липня 2023 року на боржника накладено штраф в сумі 5 100 грн.

6. 27 вересня 2023 року на рахунок з обліку депозитних сум ВПВР УЗПВР у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ) надійшли кошти в розмірі 326,12 грн та 26 800 грн, а 28 жовтня 2023 року - кошти в розмірі 5 100 грн.

7. Однак, як було встановлено рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі № 580/736/24, стягнуті з боржника у виконавчому проваджені грошові кошти в розмірі

26 800 грн та 5 100 грн державний виконавець протиправно, всупереч вимог статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі розпоряджень від 11 жовтня 2023 року № НОМЕР_1 та від 30 жовтня

2023 року № НОМЕР_1 розподілила не на користь стягувача, а перерахувала до Головного управління Державного казначейства Україниу м. Києві.

8. Вважаючи, що вказані грошові кошти отримані казначейською службою безпідставно, ОСОБА_1 , відповідно до вимог статті 1212 ЦК України, просив суд стягнути з Державного бюджету України 31 900 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

9. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року, у відкритті провадження у справі відмовлено на підставі пункту

1 частини першої статті 186 ЦПК України.

10. Відмовляючи у відкритті провадження у цивільній справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд вважав, що заявлений спір є публічно-правовим і повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказані ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

12. У березні 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року.

13. Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які

у липні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

14. Ухвалою Верховного Суду від 07серпня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

15. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у цивільній справі.

16. Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі № 580/736/24, з урахуванням ухвали цього ж суду від 09 липня 2024 року про виправлення описки, встановлено, що державний виконавець, діяла протиправно та порушила статтю 45 Закону України «Про виконавче провадження», розподіливши стягнуті з боржника кошти не на користь стягувача. Вважає, що держава, в особі її органів, набула майно за рахунок позивача без достатньої правової підстави, що є підставою для застосування положень статті 1212 ЦК України.

17. Звертає увагу, що у розглядуваній справі предметом спору є не оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця, як суб`єкта владних повноважень, а безпідставність набуття державою грошових коштів, які належали позивачу, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

18. Наголошує, що суди попередніх інстанцій помилково не врахували висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові

від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Обставини справи, встановлені судами

19. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду

від 30 травня 2023 року у справі № 580/2450/22 визнано протиправними дії Черкаського апеляційного суду щодо нарахування та виплати

ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення з період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2 102 грн. Визнано протиправними дії Черкаського апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди та виплат у зв`язку із звільненням з період з 01 січня 2022 року по 17 лютого 2022 року із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2 102 грн.

Зобов`язано Черкаський апеляційний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 січня 2021 року по

31 грудня 2021 року у відповідності до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на

1 січня 2021 року складає 2 270 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів. Зобов`язано Черкаський апеляційний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду, компенсацію щорічних основної та додаткових відпусток, допомогу на оздоровлення, вихідну допомогу при звільненні за період з 01 січня 2022 року по 17 лютого 2022 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2022 року складає

2 481 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Зобов`язано Черкаський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці станом на

01 січня 2022 року, яке за формою та змістом відповідає постанові правління Пенсійного фонду України вір 25 січня 2008 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утриманні суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2022 року складає 2 481 грн.

20. На виконання зазначеного рішення суду Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи від 22 червня 2023 року

№ 580/2450/22 та постановою від 03 липня 2023 року головний державний виконавець ВПВР УЗПВР у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ)

Вельган О. В. відкрила виконавче провадження № НОМЕР_1.

21. Постановами державного виконавця від 03 липня 2023 року з боржника було стягнуто витрати виконавчого провадження в сумі 326,12 грн, виконавчий збір в сумі 26 800 грн, а постановою державного виконавця

від 19 липня 2023 року на боржника накладено штраф в сумі 5 100 грн.

22. 27 вересня 2023 року на рахунок з обліку депозитних сум ВПВР УЗПВР у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ) надійшли кошти в розмірі 326,12 грн та 26 800 грн, а 28 жовтня 2023 року - кошти в розмірі 5 100 грн.

23. На підставі розпоряджень державного виконавця № НОМЕР_1

від 11 жовтня 2023 року та 30 жовтня 2023 року стягнуті з боржника грошові кошти в розмірі 26 800 грн та 5 100 грн були розподілені не на користь стягувача, а перераховані до Головного управління Державного казначейства України у м. Києві.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

24. Згідно із частиною першою, третьою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

25. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

26. Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

27. Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

28. Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

29. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

30. Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

31. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

32. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

33. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

34. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

35. У частині першій статті 1 ЦК України вказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

36. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

37. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

38. Відмовляючи у відкритті провадження у розглядуваній справі, суди попередніх інстанцій вважали, що заявлений спір є публічно-правовим, а тому повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

39. При цьому апеляційний суд вказав, що позивач фактично не погоджується із розпорядженнями державного виконавця щодо розподілу стягнутих із боржника коштів, що вважав обставиною, яка спростовує посилання ОСОБА_1 на те, що предметом спору є не оскарження дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби.

40. Відповідно до вимог частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

41. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду

від 29 травня 2019 року у справі № 2-1409/11, апеляційний суд зазначив, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження», підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

42. Колегія суддів вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності передбачених пунктом 1 частини першої статті

186 ЦПК України підстав для відмови у відкритті провадження у цивільній справі.

43. Позивачем на підставі статті 1212 ЦК України заявлено вимоги про стягнення з Державного бюджету України грошових коштів в сумі 31 900 грн.

44. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

45. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

46. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду

від 01 березня 2024 року у справі № 580/736/24, зокрема, визнано протиправними дії головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ) Вельган О. В. щодо розподілу стягнутих з боржника у виконавчому проваджені № НОМЕР_1 грошових коштів у сумі

26 800 грн на підставі розпорядження № НОМЕР_1 від 11 жовтня 2023 року та 5 100 грн на підставі розпорядження № НОМЕР_1 від 30 жовтня 2023 року без дотримання черговості, передбаченої статтею 45 Закону України «Про виконавче провадження».

47. Отже, правова оцінка діям державного виконавця вже надана у судових рішеннях, які набрали законної сили у справі № 580/736/24.

48. Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 у розглядуваній справі вбачається, що предметом спору є не оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, а безпідставність набуття відповідачем грошових коштів, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

49. З огляду на викладене суди помилково вказали на належність розглядуваної справи до юрисдикції адміністративних судів на підставі частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та помилково послались на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 2-1409/11.

50. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21, на яку заявник посилався у касаційній скарзі, звертала увагу, що важливість процесуального аспекту у визначенні юрисдикції суду з розгляду спору полягає у тому, що слід розрізняти підсудність справи за скаргою на дії/рішення державного виконавця, від цивільно-правового спору про стягнення безпідставно набутих грошових коштів на підставі норм

1212 ЦК України.

51. Крім того, у постанові Верховного Суду від 25 червня 2024 року у справі

№ 910/12267/23 зазначено, що «оскільки відповідно до наведених норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України. Водночас, у разі неповернення таких коштів у встановлений законом строк, зокрема внаслідок ненадання органом стягнення відповідного подання (висновку) органу державного казначейства), платник має право на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів на підставі статті 1212 ЦК України (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 551/1099/21, від 21 травня 2019 року у справі № 910/2569/18)».

52. Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

53. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі(частина шоста статті 411 ЦПК України).

54. Зважаючи на викладене, Верховний Суд, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги із скасуванням оскаржених судових рішень та направленням справи на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року скасувати, а справу направити на розгляд до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович