Справа № 143/508/24
Провадження № 22-ц/801/1658/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 рокуСправа № 143/508/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на заочне рішення Погребищенського районного суду Вінницької області у складі судді Сича С. М. від 08 травня 2025 року,

встановив:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду з цим позовом, за яким просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь 183 650 грн 16 к. заборгованості за договором № 481566-КС-001 про надання кредиту від 27 листопада 2023 року, яка складається з:

-45 691 грн 72 к. заборгованості за простроченим тілом кредиту;

-132 877 грн 39 к. заборгованості за простроченими процентами;

-5 081 грн 05 к. заборгованості за простроченою комісією.

На обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 27 листопада 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 481566-КС-001 про надання кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого кредитодавець надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 48 000 грн 00 к. на картковий рахунок.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість у зазначеному розмірі.

Заочним рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 08 травня 2025 року у позові відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт перерахування коштів позичальнику. Замість платіжної інструкції, як того вимагає Закон України «Про платіжні послуги», позивачем було надано лише довідки директора Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс» (далі ТОВ «ФК «Елаєнс»), які суд визнав неналежними та недопустимими доказами здійснення фінансової операції. Крім того згідно з довідкою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») банківська картка з номером, вказаним позивачем для перерахування коштів (№ 5457-0822-9676-8901), на ім`я ОСОБА_1 не випускалася.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес Позика», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило заочне рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 08 травня 2025 року скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги платіжні доручення у вигляді довідок, наданих ТОВ «ФК «Елаєнс», які є допустимими доказами перерахування коштів відповідачу. Крім того суд не звернув уваги на три часткові платежі відповідача на загальну суму 12 300 грн 00 к., що, на думку товариства, свідчить про визнання боргу. Також зазначало, що суд помилково тлумачив відповідь від АТ КБ «ПриватБанк». Інформація про те, що картка не випускалася на ім`я ОСОБА_1 , лише доводить, що він надав для перерахування номер картки іншої особи, а це не свідчить про неукладеність договору.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не повністю з огляду на таке.

Судом встановлено, що 27 листопада 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 481566-КС-001 про надання кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кошти в розмірі 48 000 грн 00 к. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. Кредит надано строком на 24 тижні, з стандартною процентною ставкою 2,00000000 в день, фіксована. Комісія за надання кредиту становить 7 200 грн 00 к. Термін дії договору становить до 13 травня 2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 124 800 грн 00 к., орієнтовна реальна річна процентна ставка 9 168 грн 16 к. процентів.

Довідками ТОВ «ФК «Елаєнс» від 30 травня 2024 року підтверджено успішність проведення платежів 27 листопада 2023 року ОСОБА_1 згідно з договором № 481566-КС-001 про надання кредиту в сумі 48 000 грн 00 к. на картку № НОМЕР_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 481566-КС-001 про надання кредиту від 27 листопада 2023 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 26 травня 2024 року за цим договором складає 183 650 грн 16 к., з яких:

- 45 691 грн 72 к. сума прострочених платежів за тілом кредиту;

- 132 877 грн 39 к. сума прострочених платежів за процентами;

- 5 081 грн 05 к. сума прострочених платежів за комісією.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону).

Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини першої статті 3 Закону).

З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено.

Як видно з матеріалів справи договір № 481566-КС-001 про надання кредиту від 27 листопада 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису.

Зі змісту договору витікає, що ОСОБА_1 при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, електрону адресу, адресу місця реєстрації (проживання), номер телефону, номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кошти (545708хххххх8901).

ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позикодавець надіслав останньому за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання договору позики.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підписанням договору № 481566-КС-001 про надання кредиту від 27 листопада 2023 року ОСОБА_1 підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних вище дій, зокрема надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону та / або та електронної пошти для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений.

З метою підтвердження факту видачі кредитних коштів позивачем до позовної заяви долучено довідки, сформовані 30 травня 2024 року ТОВ «ФК «Елаєнс», які підтверджують успішність проведення платежів 27 листопада 2023 року ОСОБА_1 згідно з договором № 481566-КС-001 про надання кредиту в загальному розмірі 48 000 грн 00 к. (25 000 грн 00 к. та 23 000 грн 00 к.) на банківську картку № НОМЕР_1 .

Крім того як видно з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 було здійснено три платежі на погашення кредиту на загальну суму 12 300 грн 00 к., зокрема: 07 грудня 2023 року в сумі 10 500 грн 00 к.; 20 грудня 2023 року 1 200 грн 00 к; 25 грудня 2023 року 600 грн 00 к., що свідчить про визнання ним боргу.

Висновки суду першої інстанції про те, що банківська картка з номером, вказаним позивачем для перерахування коштів (№ 5457-0822-9676-8901), на ім`я ОСОБА_1 не випускалася, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк», не спростовують факт укладення кредитного договору з відповідачем та користування ним кредитними коштами.

Лист АТ КБ «ПриватБанк», на який посилається суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, свідчить лише про те, що для отримання коштів ОСОБА_1 надав кредитору номер картки для зарахування коштів, яка належить іншій особі.

Згідно з пунктом 7.4.7 кредитного договору позичальник підтверджує, що вказаний позичальником (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби може бути надано позичальником кредитодавцю, належать саме позичальнику і жодні треті особи не мають до нього доступу чи жодних прав щодо нього.

Тобто саме ОСОБА_1 в порушення вищезазначеного пункту кредитного договору вказав банківську картку для перерахування кредитних коштів, яка не була випущена (емітована) на його ім`я, а яка була випущена (емітована) на ім`я іншої (третьої) особи. Однак, як зазначено у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 671/1832/20, такий факт не свідчить про те, що договір не був укладений. Крім того сам ОСОБА_1 не заперечував отримання ним кредитних коштів і не надав доказів протилежного.

Отже наявні у матеріалах справи докази підтверджують перерахування відповідачу коштів за договором позики.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку, визначений моментом пред`явлення вимоги, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Укладаючи кредитний договір № 481566-КС-001 сторони погодили наступні умови:

У пункті 2.4 договору визначено, що стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15013542, фіксована.

Відповідно до пункту 3.2 договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою, вказаною у пункті 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний у пункті 3.2.3 та додатку № 1 до договору, і розраховується в порядку, описаному нижче.

Згідно з пунктом 3.2.1 договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3 та додатку № 1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в пункті 2.4. договору.

Сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в пункті 3.2.3 та додатку № 1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 2.4 договору. При цьому нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пункті 3.2.3 та додатку № 1 до договору, та до закінчення терміну дії договору (пункт 3.2.2 договору).

Відповідно до пункту 3.2.3 договору сторони домовилися встановити графік платежів для погашення заборгованості позичальника.

Проценти за користування кредитом у розмірі 132 877 грн 39 к. нараховані позивачем у відповідності до умов договору та включають в себе нараховані за зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,15013542 % та нараховані за стандартною процентною ставкою 2, 00000000 %.

Отже нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, яке підтверджується умовами кредитного договору та доказами кредитної заборгованості.

Пунктом 2.5 договору сторони узгодили розмір комісії за надання кредиту, який становить 7 200 грн 00 к.

Відповідно до Графіку платежів (пункт 3.2.3 договору) комісія за надання кредиту нарахована: 11 грудня 2023 року на суму 2 118 грн 95 к.; 25 грудня 2023 року на суму 2 671 грн 02 к.; 08 січня 2024 року на суму 2 410 грн 03 к., що разом складає 7 200 грн 00 к., як узгоджено сторонами при укладенні кредитного договору, визначено у пункті 2.5 договору та включено до графіку платежів.

Оскільки укладеним сторонами договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, встановлення позивачем комісії за надання кредиту є правомірним.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом, стосовно надання кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, а також нарахування процентів.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Таким чином, з урахуванням наявних у справі письмових доказів та пояснень позивача, викладених у позовній заяві, підстав для висновку про недоведеність факту перерахування позивачем кредитних коштів, їх отримання відповідачем та користування ними не має.

Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Проте ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору, або факту перерахування та отримання ним кредитних коштів.

Будь яких доказів, які б спростували створення ОСОБА_1 особистого кабінету на сайті https://my.bizpozyka.com, належність засобів зв`язку, зокрема номеру мобільного телефону та електронної пошти, які використовувались при укладенні договору, іншій особі ніж ОСОБА_1 , а також як укладення самого договору, так і отримання ОСОБА_1 коштів на картковий рахунок НОМЕР_2 , який він сам вказав при укладенні договору, матеріали справи не містять.

Отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141, підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ТОВ «Бізнес Позика» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 422 грн 40 к. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633 грн 60 к., а всього 6 056 грн 00 к.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.

Заочне рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 08 травня 2025 року скасувати і ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 183 650 (сто вісімдесят три тисячі шістсот п`ятдесят) грн 16 к. заборгованості за договором № 481566-КС-001 про надання кредиту від 27 листопада 2023 року, яка складається з: 45 691 грн 72 к. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 132 877 грн 39 к. заборгованості за простроченими процентами; 5 081 грн 05 к. заборгованості за простроченою комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 к.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», м. Київ, б. Лесі Українки, 26, офіс 411, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета