Справа № 279/2366/25
Провадження № 2/279/1228/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Бобровою В.С., за участю дистанційно позивача ОСОБА_1 , представника позивача Цимбалюка С.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу №279/2366/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 25.05.2017р. близько 13.47 хв. гр ОСОБА_3 керуючи автомобілем „Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній автодорозі Виступовичі - Житомир зі сторони Овруча в напрямку Коростеня, на перехресті з головною автодорогою Київ - Ковель на 152 км. не надала перевагу в русі автомобілю „КІА sorento д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , виїхала на перехрестя з головною автодорогою, де відбулося зіткнення між вказаними транспортними засобами. В подальшому автомобіль „КІА sorento д.н. НОМЕР_2 , втративши керування здійснив зіткнення з автомобілем DAF FT XF 105410 д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку та в подальшому автомобіль „КІА sorento д.н. НОМЕР_2 виїхав на зустрічну смугу де скоїв зіткнення з автомобілем „КІА sportage д.н. НОМЕР_4 під керуванням гр. ОСОБА_6 . В результаті ДТП пасажирка „КІА sportage д.н. НОМЕР_4 гр. ОСОБА_1 отримала ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому с/3 правого стегна, забою грудної клітки. За наслідками вищевказаного ДТП СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області було розпочате і здійснювалося кримінальне провадження №00003334, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2019р. ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України щодо ОСОБА_2 . Крім того, за наслідками вищевказаного ДТП СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області було розпочате і здійснювалось кримінальне провадження 0000902, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2019р. ст.286 ч.2 Кримінального кодексу України, щодо ОСОБА_3 . Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомисрької області, у справі №279/5963/19 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомисрької області, у справі №279/5964/19 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Вироки суду набрали законної сили. Позивачка за наслідками вищевказаного ДТП, яке сталося з вини відповідачів перенесла 7 складних операцій, та зробила 9 КТ, 18 рентгенівських знімків) і перебувала на операційному столі щонайменше 40 годин і отримала довічно 2 групу інвалідності. Так, 25.05.2017р. гр. позивачка була доправлена до Коростенської центральної міської лікарні для проходження стаціонарного лікування в травматологічному відділенні з 25.05.2017р. по 07.06.2017р. з діагнозом: закритий подвійний уламковий перелом правого стегна зі зміщенням. Забій грудної клітки, передньої черевної сітки. 25.05.2017р. в травматологічному відділені Коростенської центральної міської лікарні ОСОБА_1 була проведена операція: скелетний витяг за гористість, відкрита репозиція МОС (металоостіосинтез) правої стегнової кістки пластиною, Відкрита репозиція МОС ( металоостіосинтез) правої стегнової кістки пластиною. В подальшому лікування було продовжено в м.Одеса. З 12.06.2017р. по 20.12.2017р. ОСОБА_1 знаходилася на амбулаторному лікуванні з видачею листка непрацездатності у сімейного лікаря- лікаря загальної практики КУ „ ЦПМСП № 12 м.Одеса. 3 21.07.2017 р. по 20.12.2017р. ОСОБА_1 знаходилась на амбулаторному лікуванні з видачею листка непрацездатності у ортопеда -травматолога поліклінічного відділення КУ`ТБ№ 5. З 04.09.2017р. по 13.09.2017р. ОСОБА_1 находилася на стаціонарному лікуванні в Центрі травматології та ортопедії ( м. Чернівці) де 05.09.2017р.їх була проведена операція - реостесинтез в в/3 та с/3 правої стегнової кістки, МОС та видалення МОС з н/ мишоловки в/ стегнової кістки правої голені. 20.09.2017р. ОСОБА_1 була оглянута у спеціалізованій травматологічній МСЕК м. Одеси за наслідками травми правої н / кінцівки, отриманої у ДТП 25.05.2018р. На період консолідації перелому після свіжо перенесеної операції гр. ОСОБА_1 їй було продовжено лікування з діагнозом „Стан після реостеосинтезу в/3-с/3 правої стегнової кістки з кістковою аутопластикою (операція від 05.09.2017р. В Центрі травматології та ортопедії (м. Чернівці) у зв`язку з багатоосколковим перелом в/3 -с/3 правої стегнової кістки розхитуванням накістної металоконструкції, накладеної 30.05.2017р. З 28.11.2017р. по 07.12 2017р. ОСОБА_1 знаходилася настаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Міської клінічної лікарні №11 де отримала курс консервативного лікування. 20.12.2017р. ОСОБА_1 МСКЕ м.Одеси було встановлено ІІІ групу інвалідності, загальне захворювання з діагнозом: „В`ялоконсолідуючий багатоосколковий перелом в/З-с/З правої стегнової кістки, стан після реостеосинтезу з кістковою аутопластикою (операція від 05.09.2017р. Центрі травматології та ортопедії (м. Чернівці). Консолідований перелом зовнішнього виростка правої в/гомілкової кістки. Контрактура правого колінного суглобу ( 150* -170*). Травма ДТП 25.05.2017р. Після амбулаторного лікування, контрольної рентгенографії, консультації головного ортопеда - травматолога Департаменту охорони здоров`я Одеської міськради ОСОБА_7 від 16.05.2018р. ОСОБА_1 була направлена на МСЕК м.Одеси на переогляд достроково. 30.05.2018р. за відсутності консолідації перелому необхідності обмеження навантажень до 6 місяців, неясного прогнозу та тактики лікування МСЕК м.Одеси було встановлено II групу інвалідності, загальне захворювання з діагнозом: «В`ялоконсолідуючий багатоосколковий перелом в/3- с/3 правої стегнової кістки з кістковою аутопластикою (операція від 05.09.2017р. Центрі травматології та ортопедії (м.Чернівці)). Консолідований перелом зовнішнього виростка правої в/гомілкової кістки. Контрактура правого колінного суглобу ( 150* - 170*). Травма ДТП 25.05.2018р. Всього прямих витрат пов`язаних з лікуванням позивачки, її транспортуванням та інші витрати пов`язані з проведенням кримінального провадження, в тому числі участь в проведенні експертизи та слідчих діях - 383153 гривень. З метою встановлення розміру шкоди пов`язаною з ДТП, яке сталося з вини відповідачів позивачка звернулась до Бюро психологічних досліджень судового експерта доктора філософії в галузі психології, кандидата психологічних наук ОСОБА_8 з заявою про проведення психологічної експертизи. Згідно висновку № 2/03/18 від 12.09.2018 психологічної експертизи судовим експертом Бюро психологічних досліджень Журавлевої Маргарити Олегівна прийшла до висновку, що глибина моральних страждань позивачки відповідає високим показникам. З моменту потрапляння в ДТП, позивачка тривалий час відчувала гострий фізичний біль, тривогу, безсилля, розпач, приниження і безпорадність, які можуть бути більшою частиною непоправними та довічними. Все це призвело до суттєво зміни життя позивачки. Травми, які отримала позивач, складні операції та тривале лікування, ще в більшому ступені погіршили її психологічний стан, посилили і пролонгували страждання, змінили її життєві пріоритети, обумовили неспроможність повернутися до нормального життя , тобто завдали величезну шкоду не тільки її фізичному, і емоційному стану. Експерт прийшов до висновку, що розмір грошової компенсації за завдані

позивачу страждання пов`язані з фактом ДТП вчиненого з вини осіб винних в скоєнні цього ДТП (моральну шкоду) становить 500 000 ( п`ятсот тисяч) гривень. За проведення екпертного дослідження позивачем було сплачено 7150,00 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 439503 грн. матеріальної шкоди (383153 грн. матеріальна шкода пов`язана з лікуванням, витрати пов`язані з досудовим розслідуванням, 56350 шог. гонорар за надання професійної правничої допомоги), 500000,00 грн. спричиненої моральної шкоди, витрати на професійну правовоу допомогу, яку вона очікує понести в розмірі 10000 грн.

Позивач ОСОБА_1 та її представник Цимбалюк С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повному обсязі.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явились.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослоідивши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст.16 ЦК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту є в т.ч. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.

За вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, 25.05.2017р. близько 13.47 хв. гр. ОСОБА_3 керуючи автомобілем „Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній автодорозі Виступовичі - Житомир зі сторони Овруча в напрямку Коростеня, на перехресті з головною автодорогою Київ - Ковель на 152 км. не надала перевагу в русі автомобілю „КІА sorento д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , виїхала на перехрестя з головною автодорогою, де відбулося зіткнення між вказаними транспортними засобами. В подальшому автомобіль „КІА sorento д.н. НОМЕР_2 , втративши керування здійснив зіткнення з автомобілем DAF FT XF 105410 д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку та в подальшому автомобіль „КІА sorento д.н. НОМЕР_2 виїхав на зустрічну смугу де скоїв зіткнення з автомобілем „КІА sportage д.н. НОМЕР_4 під керуванням гр. ОСОБА_6 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до стійкої втрати працездатності (більш ніж на 33%), у виді закритого подвійного уламкового перелому правого стегна зі зміщенням, закритого перелому латерального виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням та забою грудної клітки і передньої черевної стінки, малолітній ОСОБА_9 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, забійної рани чола, рваної рани нижньої третини правого стегна, закритого перелому заднього краю ДЕМ правої великогомілкової кістки без зміщення.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомисрької області, у справі №279/5963/19 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомисрької області, у справі №279/5964/19 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Вироки суду набрали законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно - курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (частина перша статті 1190 ЦК України).

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (стаття 541 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний за таких умов: 1) відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки; 2) потерпілим від неї є інша особа, ніж власники (володільці), наприклад, транспортних засобів; 3) ці власники (володільці) завдали шкоди потерпілому спільно, тобто поведінка кожного із них була неправомірною (зокрема, у разі порушення кожним певних Правил дорожнього руху, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі). Тоді їхня вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини.

За змістом частини першої статті 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди. З огляду на це припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний не тоді, коли встановлена вина кожного з власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки яких завдана шкода третій особі (тобто не тоді, коли встановлено невжиття залежних від цих власників (володільців) заходів для запобігання заподіянню такої шкоди), а тоді, коли поведінка кожного із власників (володільців) була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі). Встановлення неправомірності діяння кожного з власників (володільців), які спільно завдали шкоди третій особі внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, достатньо для покладення на цих власників (володільців) солідарного обов`язку з відшкодування шкоди.

За змістом частини другої статті 1188 ЦК України іншою особою, якій унаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки власники (володільці), наприклад, транспортних засобів спільно завдали шкоди, є будь-яка третя особа. Вона може бути, зокрема, пішоходом або пасажиром транспортного засобу, від зіткнення із яким іншого транспортного засобу завдано шкоди. Іншою, ніж та, яка завдала шкоди, особою може бути і власник транспортного засобу, який передав право керування, а сам був пасажиром. Вказане узгоджується з висновками викладеними в постанові Великої Палати Венрховного Суду від 29.06.2022 року, у справі № 477/874/19, провадження № 14-24цс21.

Як встановлено судом та узгоджується з письмовими матеріалами справи ОСОБА_1 було витрачено на лікування, на витрати пов`язаних з супроводжуючих осіб в місця де проводилося 7 операцій, інших витрат пов`язаних з проведенням досудового розслідування кримінальних проваджень 383153 грн., витрати на правничу допопогу на стадії досудового розслідування становлять 56350 грн.

Таким чином, суд вважає, що вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазнеачає наступне.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способівобчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Як встановлено судом, неправомірними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_3 . ОСОБА_1 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до стійкої втрати працездатності (більш ніж на 33%).

Згідно висновку № 2/03/18 від 12.09.2018 психологічної експертизи проведеної судовим експертом Бюро психологічних досліджень Журавлевої Маргарити Олегівна, глибина моральних страждань позивачки відповідає високим показникам. З моменту потрапляння в ДТП, позивачка тривалий час відчувала гострий фізичний біль, тривогу, безсилля, розпач, приниження і безпорадність, які можуть бути більшою частиною непоправними та довічними. Все це призвело до суттєво зміни життя позивачки. Травми, які отримала позивач, складні операції та тривале лікування, ще в більшому ступені погіршили її психологічний стан, посилили і пролонгували страждання, змінили її життєві пріоритети, обумовили неспроможність повернутися до нормального життя , тобто завдали величезну шкоду не тільки її фізичному, і емоційному стану. Експерт прийшов до висновку, що розмір грошової компенсації за завдані позивачу страждання пов`язані з фактом ДТП вчиненого з вини осіб винних в скоєнні цього ДТП (моральну шкоду) становить 500000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує ступень тяжкості тілесних ушкоджень, необхідності лікування та реабілітації, характеру ушкоджень та їх наслідків, характер та обсяг душевних страждань, які зазнав позивач внаслідок неправомірних дій відповідачів та заподіяння їй ушкоджень здоров`ю, тривалість цих негативних наслідків, вимушеність змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткових зусиль для можливості відновлення порушеного права, стан її здоров`я, а також висновок експертизи №2/03/18 від 12.09.2018 року.

Також суд враховує поведінку відповідачів після вчинення дорожньо-трнспортної пригоди (незважаючи на визнання вини ОСОБА_2 та невизнання вини ОСОБА_3 , як зазначено у вироках суду, небажання в добровільному порядку відшкодувати позивачу завдані ними матеріальні збиткі) і оцінює заподіяну шкоду в розмірі 500000 гривень, що є достатнім, розумним та справедливим для відшкодування заподіяного виду шкоди, з огляду на можливість реального отримання відшкодування з урахуванням сімейного та майнового стану відповідачів.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України».

Також у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Так, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд дійшов висновку стягнення витрат на правничу допомогу є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, ст.ст.525,526,530,549,610-612,628,629,638,1054,1055 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 439503 (чотириста тридцять дев`ять тисяч п`ятсот три) гривень матеріальної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 500000 (п`ятсот тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) гривень судових витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави по 4697 (чотири тисячі шістсот дев`яносто сім) гривень 51 копійка судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Леся НЕДАШКІВСЬКА

копія згідно з оригіналом