Справа №462/7801/24 Головуючий у 1 інстанції:Кирилюк А.І.
Провадження №22-ц/811/666/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні представниці відповідача Львівської міської ради Тарасович О.І., представника позивача ОСОБА_1 Прохоренка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м.Львова в складі судді Кирилюка А.І. від 05 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна задоволено.

Визначено за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 64,4 квадратних метри (колишня квартира АДРЕСА_1 ). Частка:1/1.

Вказане рішення оскаржила Львівська міська рада.

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначають, що ОСОБА_1 здійснено реконструкцію квартири у нежитлове приміщення, за відсутності дозвільного документа, який надавав би право здійснення відповідних будівельних робіт, а також без розробленої та затвердженої належним чином проектної документації на реконструкцію квартири, а відтак, реконструйоване приміщення АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом. Звертають увагу, що позивач звертався до Львівської міської ради щодо проведення реконструкції квартири на АДРЕСА_2 , про що свідчать листи департаменту архітектури та просторового розвитку від 28.05.2024 №39-вих-75725, а також управління житлового господарства від 22.05.2024 №2501-вих-7254, наявні в матеріалах справи. Однак, отримав відмови у зв`язку з тим, що ним здійснено самочинну реконструкції з захопленням земельної ділянки комунальної власності. Вважають, що позивачем було здійснено не ремонт квартири, а її реконструкцію зі змінами функціонального призначення приміщення, зміною техніко-економічних показників, збільшенням площі квартири за рахунок добудови та захоплення земельної ділянки комунальної власності. Звертають увагу, що предметом даної справи не є питання землекористування.

В судове засідання відповідачне з`явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за його відсутності, зважаючи на те, що такий повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що в судовому засіданні інтереси відповідача захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці відповідача на підтримання апеляційної скарги, представника позивача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів позовної заяви, відзиву на позов, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 55, 144 Конституції України, ст.ст. 319, 370, 357, 364, 383 ч.2, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 152 ЖК України, ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та задовольняючи позовну заяву, виходив з того, що на території Залізничного району м. Львова перебуває житловий будинок АДРЕСА_3 . Балансоутримувач частини будинку АДРЕСА_3 , де розташована квартира № НОМЕР_1 є ЖБК «Міла-136». У відповідності з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.10.2021 року №277771753 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 7). З метою приведення правовстановчих документів на квартиру до фактичного стану, 25.08.2022 року позивачем проведено збори мешканців будинку АДРЕСА_3 , на яких обговорено та надано дозвіл позивачу на переобладнання квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку з переведенням її з житлового в нежитловий фонд у відповідності до проекту. (а.с.16-18). 06.09.2022 року ЖБК «Міла-136» погодило переобладнання квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку. (а.с. 10) Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради листом від 17.01.2024 року №0004-вих-6346 повідомила позивача про те, що оскільки будинок АДРЕСА_3 знаходиться поза межами історичного ареалу, встановленим рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.10.2021 року №924, необхідність надання висновку управління охорони історичного середовища щодо зазначеного питання не передбачена чинними нормативними документами. (а.с.15). З метою отримання відповідних дозволів та погоджень, позивачем скеровано низку запитів до органів місцевого самоврядування з метою вирішення даного питання в адміністративному порядку, однак отримано відмови, зокрема: 21.02.2024 року Управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради листом за №2401-вих-21800 повідомило про необхідність подачі заяви на отримання містобудівних умов та обмежень через електронний кабінет. Серед додатків до вказаної заяви також необхідно подати копію документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. (а.с.14). 26.04.2024 року Управління земельних ресурсів департаменту природних ресурсів, будівництва і розвитку громад Львівської міської ради листом за №2403-вих-58877 повідомило позивача про те, на сьогодні Порядок передачі співвласниками багатоквартирного будинку безоплатно у власність або надання в постійне користування земельних ділянок відсутній. У зв`язку з цим, Львівською міською радою визначено процедуру надання земельних ділянок ОСББ виключно у постійне користування. Однак, як судом встановлено, частина будинку АДРЕСА_2 , перебуває на балансі ЖБК, а не ОСББ, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості в адміністративному порядку вирішити питання землекористування. (а.с.13). 22.05.2024 року Управління житлового господарства департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради листом за №2501-вих-72754 повідомила позивача про необхідність отримання містобудівних умов та обмежень. (а.с.12). 18.04.2024 року позивач звернувся та отримав відповідь від Управління архітектури та просторового розвитку містобудування Львівської міської ради листом за №39-вих-75725, про можливість вирішення питання шляхом подачі електронної заяви та документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. (а.с.11). Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкти за адресою: квартир АДРЕСА_1 встановлено, що реконструкцію квартири проведено у відповідності до діючих будівельних норм і правил. (а.с.75-80). На даний час Львівською міською радою не визначено процедуру надання земельних ділянок ЖБК у постійне користування, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості в адміністративному порядку вирішити питання землекористування. Встановлено, що останній вичерпав усі можливі заходи узаконення збудованого об`єкту у позасудовому порядку.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради про визнання права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна, у якому просив:

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 64,4 кв.м. (колишня квартира АДРЕСА_1 ). Частка: 1/1.

В обґрунтування позову зазначав, що у відповідності з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.10.2021 року №277771753 він є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира розташована на першому поверсі та обладнана двома входами, один із сторони під`їзду будинку, а інший з фасадної частини будинку. З метою приведення правовстановчих документів на квартиру до фактичного стану, 25.08.2022 року ним проведено збори мешканців будинку АДРЕСА_3 , на яких обговорено та надано дозвіл на переобладнання квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку з переведенням її з житлового в нежитловий фонд у відповідності до проекту. Позивач також зазначає, що реконструкція квартир АДРЕСА_1 проводилась у відповідності до розробленої проектної документація. Окрім того, при проведенні ремонтних робіт у встановленому законом порядку отримано дозвіл на порушення благоустрою на підставі відповідного письмового звернення, що підтверджується листом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради. У відповідності до звіту про технічний стан споруди (квартири) відповідає будівельним, санітарно-технічним та протипожежним нормам. Так позивач намагався узаконити переобладнану квартиру з переведенням її з житлового в нежитловий фонд у позасудовому порядку, однак отримав відмову та роз`яснення про можливість вирішення даного питання в судовому порядку.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, наявність однієї із зазначених ознак дає підставу вважати , що об`єкт нерухомості є самочинним.

Згідно ж ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи, на території Залізничного району м. Львова знаходиться житловий будинок АДРЕСА_3 . Балансоутримувач частини будинку АДРЕСА_3 , де розташована квартира № НОМЕР_1 є ЖБК «Міла-136».

У відповідності з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.10.2021 року №277771753 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м.): 52,8, житлова площа, (кв.м.): 16,3 (а.с. 7).

Також, як вбачається із договору дарування квартири від 01 жовтня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Скречко М.М., зареєстрованого в реєстрі за №458, ОСОБА_2 подарувала синові ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 прийняв в дар квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з двох житлових кімнат та кухні. Житлова площа квартири становить 30,2 кв.м. Загальна площа квартири становить 43,6 кв.м.

Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта за адресою: квартир АДРЕСА_1 , проведеного експертом технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_3 16 серпня 2022 року, встановлено, що реконструкцію квартири проведено у відповідності до діючих будівельних норм і правил. (а.с.75-80).

З метою приведення правовстановчих документів на квартиру до фактичного стану, 25.08.2022 року позивачем проведено збори мешканців будинку АДРЕСА_3 , на яких обговорено та надано дозвіл позивачу на переобладнання квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку з переведенням її з житлового в нежитловий фонд у відповідності до проекту. (а.с.16-18).

06.09.2022 року ЖБК «Міла-136» погодило переобладнання квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку. (а.с.10).

Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради листом від 17.01.2024 року №0004-вих-6346 повідомило позивача про те, що оскільки будинок АДРЕСА_3 знаходиться поза межами історичного ареалу, встановленим рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 22.10.2021 року №924, необхідність надання висновку управління охорони історичного середовища щодо зазначеного питання не передбачена чинними нормативними документами. (а.с.15).

З метою отримання відповідних дозволів та погоджень, позивачем скеровано низку запитів до органів місцевого самоврядування з метою вирішення даного питання в адміністративному порядку, однак отримано відмови, зокрема:

21.02.2024 року Управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради листом за №2401-вих-21800 повідомило про необхідність подачі заяви на отримання містобудівних умов та обмежень через електронний кабінет. Серед додатків до вказаної заяви також необхідно подати копію документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. (а.с.14).

26.04.2024 року Управління земельних ресурсів департаменту природних ресурсів, будівництва і розвитку громад Львівської міської ради листом за №2403-вих-58877 повідомило позивача про те, на сьогодні Порядок передачі співвласниками багатоквартирного будинку безоплатно у власність або надання в постійне користування земельних ділянок відсутній. У зв`язку з цим, Львівською міською радою визначено процедуру надання земельних ділянок ОСББ виключно у постійне користування. Однак, як судом встановлено, частина будинку АДРЕСА_2 , перебуває на балансі ЖБК, а не ОСББ, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості в адміністративному порядку вирішити питання землекористування. (а.с.13).

22.05.2024 року Управління житлового господарства департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради листом за №2501-вих-72754 повідомила позивача про необхідність отримання містобудівних умов та обмежень. (а.с.12).

18.04.2024 року позивач звернувся та отримав відповідь від Управління архітектури та просторового розвитку містобудування Львівської міської ради листом за №39-вих-75725, про можливість вирішення питання шляхом подачі електронної заяви та документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. (а.с.11).

Однак, колегія суддів звертає увагу, що підстав вважати, що об`єкт нерухомого майна (квартира) реконструйований у відповідності до вимог закону, актів органу місцевого самоврядування індивідуальної дії немає.

Як вбачається з матеріалів справи, в такій відстуні докази про те, що квартира реконструйована на підставі документу, який надає право виконувати будівельні роботи та відповідно до належно затвердженого проекту.

Окрім того, жодних доказів про те, що нежитлове приміщення, про визнання права власності на яке просить позивач відповідає та не порушує істотно будівельні норми і правила немає.

Такими доказами аж ніяк не слід вважати поданий звіт, який виключно стосується вузького технічного питання експлуатації будинку, однак без перевірки інших, визначних законом, вимог.

Окрім цього, будь-яких доказів про те, що для будівництва (проведення реконструкції) спірного об`єкта була у встановленому законом порядку виділена земельна ділянка в матеріалах справи теж немає.

В зв`язку з цим підстав для визнання права власності на спірні об`єкти за ст. 376 ЦК України відсутні.

Також, як вказано вище, за правилами статті 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Про вказане йдеться у ряді постанов Верховного Суду України, що прийняті в порядку п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України та є обов`язковими до застосування, зокрема, у справах №6-2124цс15 від 10.02.2016 року, №6-2994цс15 від 20.04.2016 року; 36-160цс16 від 13.04.2016 року; №6-1502цс15 від 2.12.2015 року; №6-1858цс15 від 18.11.2015 року.

З наведеного вище вбачається, що позивач не набував права власності на спірний об`єкт, а має намір таке набути за рішенням суду, подавши даний позов, що є неприпустимим.

Крім цього, слід вказати і про те, що позивачем в позовній заяві не вказано, які саме його порушені права як умовного власника спірного об`єкта він намагається відновити подавши даний позов, що і не могло бути вказано, оскільки власності на спірний об`єкт позивач не набував, не набув на даний час, а намагається набути за рішенням суду.

Отже відсутні і підстави для визнання права власності на спірні об`єкти за позивачем і в порядку вказаних статей.

Зважаючи на вказане, у суду не було підстав для задоволення позову та такий підлягав відхиленню як необґрунтований та помилково був задоволений судом першої інстанції.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слідвважати обґрунтованою та задовольнити, рішення ж суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 05 лютого 2025 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду

Повний текст постанови складено 05 вересня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра