ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 752/16655/22

провадження № 61-4498св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача Литвиненко І. В.,

суддів: Грушицького А. І., Карпенко С. О., Петрова Є. В., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Асоціації об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий квартал Республіка»,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня

2023 року під головуванням судді Кордюкової Ж. І. та постанову Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року у складі колегії суддів: Мельника Я. С.. Матвієнко Ю. О., Гуля В. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Асоціації об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий квартал Республіка» про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив: усунути перешкоди у здійсненні права користування нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання Асоціації об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий квартал Республіка» (далі - ОСББ «Житловий квартал Республіка», ОСББ) відновити електропостачання, водопостачання, дію карток системи контролю доступу, що включає вхід/в`їзд (в тому числі на транспортному засобі) на всіх хвіртках/КПП, обслуговування інженерних мереж квартири

АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 та власником транспортного засобу Volkswagen Tiguan, державний номерний знак НОМЕР_1 .

01 листопада 2021 позивач та ОСББ уклали договір № 1004110/КВ про компенсацію витрат, предметом якого є компенсація витрат ОСББ «Житловий квартал Республіка», пов`язаних з оплатою послуг фактично спожитих користувачем для забезпечення проживання/утримання/ перебування у приміщенні.

Починаючи з 24 лютого 2022 року, оскільки на території м. Києва та Київської області відбувався обстріл та руйнування території, у позивача була відсутня можливість перебувати за місцем проживання внаслідок загрози життю та здоров`ю, що безумовно вплинуло на виконання прийнятих на себе зобов`язань.

Після 20 лютого 2022 року у позивача утворилась заборгованість перед відповідачем, внаслідок чого відповідач обмежив дію карток системи контролю доступу, а саме: заблоковав вхід та виїзд на всіх хвіртках/КПП, окрім пішохідної хвіртки, що розташована на центральному КПП, та входу в під`їзд будинку з боку двору, припинив енергопостачання, обслуговування інженерних мереж приміщення до повного погашення існуючої заборгованості та застосував санкції у вигляді обмеження його перепустки на територію ОСББ.

Вважає, що такі дії відповідача обмежують його права у користуванні та належному проживанні у цьому приміщенні, а також у користуванні власним транспортним засобом шляхом вільного доступу та переміщення до об`єкта проживання.

Станом на 24 жовтня 2022 року вищезазначені обмеження зняті не були, відповідач продовжує чинити перешкоди у користуванні майном, яке належить йому на праві приватної власності.

22 липня 2022 року відповідач повідомив позивача про те, що йому може бути обмежений пропуск на територію ОСББ «Житловий квартал Республіка» та припинено обслуговування інженерних мереж приміщення до моменту повного погашення існуючої заборгованості.

Листом від 25 липня 2022 року ОСББ «Житловий квартал Республіка» повідомило позивача про те, що його квартира відключена від мереж електропостачання, враховуючи відсутність у нього прямого договору з постачальником такої комунальної послуги.

Вказує, що фактично ОСББ «Житловий квартал Республіка» самостійно в період дії воєнного стану в Україні визначило та застосувало такий вид нефінансових санкцій за прострочення платежу, який хоч і не являється пенею (штрафом), проте грубо порушує його права. Блокування карток системи доступу є не що інше, як зупинення надання послуг та обмеження права в період дії воєнного стану за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Голосіївський районний суд м. Києва рішенням від 05 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовив.

Київський апеляційний суд постановою від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду

м. Києва від 05 жовтня 2023 року без змін.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову місцевий суд, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції вважав, що ОСОБА_1 , який є власником квартири та має заборгованість перед ОСББ «Житловий квартал Республіка» зі сплати житлової послуги (послуги з управління багатоквартирним будинком). Правилами проживання та користування спільним майном ОСББ «Житловий квартал Республіка» визначено, що власнику може бути обмежений пропуск на територію до моменту повного погашення існуючої заборгованості, що не свідчить про те, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні майном.

Апеляційний суд також зазначив, що із матеріалів справи відомо, що позивач жодним чином, чи у жодний спосіб не позбавлений права користуватись належними йому на праві власності квартирою для проживання чи автомобілем для пересування.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду

м. Києва від 05 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 29 лютого 2024 року в якій просить оскаржені судові рішення скасувати, а у справі ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, усунути перешкоди у здійсненні права користування нерухомим майном - квартирою

АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 шляхом зобов`язання ОСББ «Житловий квартал Республіка» відновити дію карток системи контролю доступу ОСОБА_1 , що включає вхід/в`їзд (у тому числі на транспортному засобі) на всіх хвіртках/КПП, обслуговування інженерних мереж квартири

АДРЕСА_1 .

Наведені у касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Представник заявника вказує, що суди не врахували висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 листопада

2016 року у справі № 688/63/15-ц, Верховного Суду від 31 серпня 2020 року у справі № 522/11197/17.

Аргументом касаційної скарги також є те, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 391 ЦК України у спорі між ОСББ та співвласником щодо безперешкодності в`їзду на прибудинкову територію, де розташована квартира позивача та чи є це для нього перешкодою у користуванні квартирою у розумінні приписів статті 391 ЦК України. Також відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини першої постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У поданому у червні 2024 року до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу голова правління ОСББ «Житловий квартал Республіка» Бабич С. у задоволенні вимог касаційної скарги просить відмовити, а оскаржені судові рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість її арґументів.

Представник відповідача зазначає, що дії ОСББ «Житловий квартал Республіка» правомірні.

Об`єднання діяло в межах своїх повноважень, а тому правомірно обмежило позивачу доступ до території житлового комплексу, що не свідчить про те, що відповідач чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні майном.

Щодо обмеження постачання води та електроенергії з боку відповідача голова правління ОСББ «Житловий квартал Республіка» зазначала, що матеріали справи жодних доказів, які б підтверджували такі обставини не містять. Наведене також узгоджується із висновком місцевого суду.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 13 травня 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Голосіївського районного суду м. Києва.

21 травня 2024 року цивільна справа № 752/16655/22 надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 06 серпня 2025 року призначив справу до розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, з`ясовані судами

ОСОБА_1 є власником квартири, площею 45,5 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та транспортного засобу - Volkswagen Tiguan, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується копією договору від 01 листопада 2021 року та копією свідоцтва НОМЕР_2 (а. с. 9-12, 33, том 1).

06 серпня 2021 року, відповідно до протоколу установчих зборів співвлаників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , було створено ОСББ «Республіка 3», затверджено Правила проживання та користування спільним майном ОСББ (далі - Правила) (а. с. 62-74, том 1).

Розділом 3 Правил врегульований порядок проходу громадян, проїзду транспортних засобів та території ОСББ та визначено, що прохід через КПП здійснюється за перепусткою, а проїзд автомобілів, що належать співвласнику та членам його сім`ї співробітниками охорони за списком (п. 3.1., 3.9.).

Пунктом 3.7. Правил визначено, що пропуск може бути заблоковано (обмежено його дію) при порушенні цих Правил, Статуту ОСББ та рішень органів управління.

Пунктом 7.17. Правил визначено, що співвласники Об`єднання повинні своєчасно сплачувати житлово-комунальні послуги.

Пунктом 11.19. Правил визначено, що власнику може бути обмежений пропуск на територію Об`єднання та припинено обслуговування інженерних мереж приміщення до моменту повного погашення існуючої заборгованості.

25 серпня 2021 року відповідно до протоколу загальних зборів співвласників ОСББ «Республіка 3» затверджений порядок сплати, перелік та розмір внесків співвласників на управління/утримання будинку в розмірі 24 грн з 1 кв. м приміщення, на утримання охорони в розмірі 250,20 грн за одну квартиру, які підлягають сплаті до 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Також було визначено ПрАТ АК «Київводоканал» є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, ТОВ «КП Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії, ТОВ «Київські енергетичні послуги» є виконавцем послуг з постачання електричної енергії, а ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є виконавцем послуг з розподілу електричної енергії. Зобов`язано співвласників укласти прямі договори з виконавцями послуг (а. с. 75-87, том 1).

25 серпня 2021 року ОСББ «Республіка 3» та Асоціація ОСББ «Житловий квартал Республіка» уклали договір № 25/08/21-РАЗ за умовами якого, останнє зобов`язалось надавати співвласникам будинку за адресою: АДРЕСА_3 , послугу з управління багатоквартирним будинком, яка полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території (а. с. 136-147, том 1).

26 серпня 2021 року правління ОСББ «Республіка 3» прийняло рішення про застосування заходів впливу у разі систематичної несплати співвласником встановлених загальними зборами внесків і платежів за місяць і більше шляхом обмеження співвласнику пропуску на територію (шляхом закриття боржникам доступу до всіх хвірток огорожі житлового кварталу, окрім одного входу, входу до під`їзду будинку, а також припинення зчитування державних номерних знаків транспортних засобів системою контролю доступу для автоматичного підняття шлагбауму на КПП, вжиття заходів по обмеженню користування інженерними мережами приміщення до повного погашення заборгованості та/або укладання договору реструктуризації (а. с. 88, 89, том 1).

01 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та ОСББ уклали договір № 1004110/КВ про компенсацію витрат, пов`язаних з оплатою Асоціацією послуг фактично спожитих користувачем для забезпечення проживання/утримання/перебування у приміщенні (а. с. 14-16, том 1).

15 серпня 2022 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відкрило ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 особовий рахунок споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії

№ 01 (а. с. 16, том 1).

17 серпня 2022 року ТОВ «Київські енергетичні послуги» акцептувало заяву

ОСОБА_1 про приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а. с. 17, том 1).

Асоціація ОСББ «Республіка» є юридичною особою, основним видом діяльності є комплексне обслуговування об`єктів (КВЕД 81.10).

Згідно даних зведених таблиць за період з грудня 2021 року по січень 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 здійснювалось водо-, тепло-, електропостачання (а. с. 56, том 1).

15 грудня 2022 року було проведене обстеження електрощитової на сходовій клітці 8 поверху за адресою: АДРЕСА_3 в ході якого було виявлено три засоби обліку електричної енергії та три автомати, кожен з яких належить окремому житловому приміщенню. Засіб обліку електричної енергії

№ 70086589 та автомат, які відносяться до житлового приміщення № 4-110 пройшли технічну перевірку, знаходяться в справному стані, є власністю споживача

ОСОБА_1 та перебувають у його зоні експлуатаційної відповідальності. Встановлено, що перемикач автомата на житлове приміщення № 4-110 поставлено в положення «ВИКЛ», зважаючи на наявність напруги до автомата зі сторони внутрішньо будинкових мереж, проблеми електропостачання в межах зони експлуатаційної відповідальності виконавця послуг з технічного обслуговування внутрішньо будинкових мереж не виявлено (а. с. 58-61, том 1).

За результатами обстеження зроблено висновок, що ймовірною причиною відсутності електропостачання до житлового приміщення № 4-110 за адресою:

АДРЕСА_3 є встановлення його власником та/або третіми особами перемикача ввідного автомата у положення «ВИКЛ».

Згідно з довідкою ОСББ «Житловий квартал Республіка» станом на 23 лютого

2023 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 11 152,28 грн, яка утворилась за період з лютого 2022 року по січень 2023 року (а. с. 148, том 1).

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати економічну ситуацію і природні якості землі.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною другою статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (частина перша статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Частиною першою статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до статті 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Право власності особи може бути захищено у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи невизнання.

Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Відповідно до статті 10 цього Закону до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься питання про використання спільного майна, визначення обмежень на користування спільним майном.

Як Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (частина четверта статті 14), так і Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (частина друга статті 6) визначено, що здійснення (реалізація) співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний, зокрема, виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням, дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, пославшись на наявну у позивача заборгованість перед відповідачем, у зв`язку з чим вважав правомірними дії відповідача щодо обмеження доступу позивача до території житлового комплексу, оскільки застосування таких заходів щодо боржників передбачено положеннями Правил проживання та користування спільним майном ОСББ.

Колегія суддів, перевіривши висновки судів першої та апеляційної інстанцій, в межах доводів касаційної скарги, вважає, що суди правильно вказали на недоведеність позовних вимог, адже ОСОБА_1 має заборгованість перед ОСББ «Житловий квартал республіка» зі сплати житлової послуги (послуги з управління багатоквартирним будинком), а Правилами проживання та користування спільним майном ОСББ визначено, що власнику може бути обмежений пропуск на територію Об`єднання до моменту повного погашення існуючої заборгованості, що не свідчить про те, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні майном.

Суди правильно вказали, що ОСОБА_1 жодним чином, чи у жодний спосіб не позбавлений права користуватись належними йому на праві власності квартирою для проживання чи автомобілем для пересування.

Крім того ОСОБА_1 просив суд відновити дію карток системи доступу, тобто послуги, яка відповідачем, на підставі Правил проживання та користування спільним майном ОСББ могла бути обмежена, натомість вимог щодо усунення перешкод у праві проїзду власним автомобілем на територію житлового комплексу він не заявляв.

Щодо арґументу касаційної скарги про те, що суди не врахували висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду України

від 16 листопада 2016 року у справі № 688/63/15-ц та Верховного Суду від 31 серпня 2020 року у справі № 522/11197/17 колегія суддів доходить таких висновків.

Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі

№ 688/63/15-ц виклав правовий висновок за фактичних обставин справи ОСОБА_6 звернулась із позовом до ОСОБА_7, Шепетівського міського відділу управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Таким чином предмет позову та нормативно правове регулювання у справі

№ 688/63/15-ц є відмінним до фактичних обставин цієї справи.

Щодо посилання на постанову Верховного Суду від 31 серпня 2020 року у справі

№ 522/11197/17 колегія суддів зазначає, що висновки судів, зроблені у цій справі означеним висновкам Верховного Суду не суперечать, адже з матеріалів цієї справи відомо, що 25 серпня 2021 року ОСББ «Республіка 3» та Асоціація ОСББ «Житловий квартал республіка» уклали договір № 25/08/21-РАЗ за умовами якого, відповідач зобов`язався надавати співвласникам будинку за адресою: АДРЕСА_3 послугу з управління багатоквартирним будинком, яка полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території, а Правилами проживання та користування спільним майном ОСББ, які були затверджені Установчими зборами визначено, що власнику може бути обмежений пропуск на територію Об`єднання до моменту повного погашення існуючої заборгованості.

Щодо вимог касаційної скарги про усунення позивачу перешкод у здійсненні права обслуговування інженерних мереж квартири АДРЕСА_1 колегія суддів доходить таких висновків.

Суди встановили та матеріалами справ підтверджено, що згідно даних зведених таблиць за період з грудня 2021 року по січень 2023 року за адресою:

АДРЕСА_2 , здійснювалось водо-, тепло-, електропостачання.

Місцевий суд також встановив, що відповідач не припиняв постачання/розподіл електричної енергії до квартири позивача. Жодних доказів того, що відсуніть електроенергії спричинена діями відповідача, позивач не надав. Щодо водопостачання, то згідно автоматичних показників засобів обліку за період з лютого 2022 року по грудень 2022 року позивач спожив 5,51 м. куб., тобто жодного обмеження водопостачання в квартиру позивача не здійснювалося, про що свідчить фактичне споживання води.

Додатково суд першої інстанції вказав, що в ході розгляду справи було встановлено, що ОСББ надає тільки житлову послугу (послуги з управління багатоквартирним будинком), а комунальні послуги, до яких належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, надають інші господарюючі суб`єкти.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суди також дійшли правильних висновків про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.

Висновок за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене в мотивувальній частині цієї постанови, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом цієї справи в суді касаційної інстанції, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Литвиненко

Судді: А. І. Грушицький

С. О. Карпенко

Є. В. Петров

В. В. Пророк