ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9714/25 Справа № 215/8069/24 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

09 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

заслухавши доповідь судді доповідача Зубакової В.П.по апеляційній скарзіпозивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради - Каретіної Оксани Володимирівни, про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з судовим рішенням, 24 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, яка надійшла до суду 30 червня 2025 року.

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження встановлено наступне.

20 лютого 2025 року від ОСОБА_1 на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року у справі №215/8069/24 разом із заявою про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Агєєва О.В., Бондар Я.М., Корчистої О.І., Тимченко О.О., Зубакової В.П., Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М., Остапенко В.О., які, на думку ОСОБА_1 , не вживають систему заходів для повного, всебічного розгляду справи і це доводить їх зацікавленість у справі, а також судді порушили правила і норми поведінки судді з метою використання своїх можливостей для задоволення власних потреб, що призведе, на думку ОСОБА_1 , до результату розгляду справи в якому побічно заінтересовані судді та норму ч. 2 ст. 353 ЦПК України тлумачать на свій розсуд, що суперечить її змісту.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду у складі судді доповідача - Корчистої О.І., суддів Агєєва О.В., Зубакової В.П. заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Корчистої Олесі Іванівни, Агєєва Олександра Володимировича, Зубакової Вікторії Петрівни визнано необґрунтованою та заява про відвід передана до апарату Дніпровського апеляційного суду для визначення судді для розгляду цієї заяви, в порядку ч.1 ст.33, ч.3 ст.40 ЦПК України.

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Бондар Я.М. від 26 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Корчистої Олесі Іванівни, Агєєва Олександра Володимировича, Зубакової Вікторії Петрівни.

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду Корчистої О.І. від 31 березня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційна скарга на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року залишена без руху для сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

В ухвалі без руху, зокрема, зазначено, що додана до апеляційної скарги довідка Тернівського УПСЗН №797 від 10 лютого 2025 року містить інформацію про доходи ОСОБА_1 за 2023-2024 роки, однак, вищезазначена інформація не може бути доказом на підтвердження скрутного матеріального становища апелянта.

Крім того, в ухвалі без руху зазначено, що ОСОБА_1 , як на підставу звільнення від сплати судового збору, посилається на те, що він є членом малозабезпеченої сім`ї, при цьому, жодного доказу зазначеному суду апеляційної інстанції не надано.

Також, в ухвалі без руху зазначено, що посилання ОСОБА_1 на те, що його позов стосується соціальних прав, що є підставою для звільнення від сплати судового збору не ґрунтується на вимогах закону, оскільки, відповідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справа про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, проте, з такими позовними вимогами ОСОБА_1 до суду не звертався.

На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив суду апеляційної інстанції заяву про відкриття провадження по справі після усунення недоліків, яка надійшла до апеляційного суду 15 квітня 2025 року.

Зокрема, в заяві ОСОБА_1 зазначив, що суд самостійно може в електронному режимі скористатися доступом до єдиного реєстру фізичних осіб, щоб перевірити місячний дохід ОСОБА_1 . Вказував, що у зв`язку з тяжким матеріальним станом з місячним доходом нижче від рівня прожиткового мінімуму йому складно звернутися до суду, оскільки потрібно 30 гривень на поштові послуги. Зазначив, що він хворіє, хворіє його мати, яку він доглядає, відсутні кошти на поштові послуги. Вказував, що суддя повинен з`ясувати, чи можливо годуватися, одягатися та інше за ці кошти та належним чином відреагувати, але суд тлумачить, що місячний дохід скаржника перевищує 3028 грн. і надає реквізити для сплати судового збору. Суд повинен вираховувати процент від річного доходу. Суддя не бере до уваги те, що судовий збір перевищує 5% розміру річного доходу скаржника за попередній календарний рік, а це 1350,00 грн. Наголошував на тому, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду та ускладнювати цей доступ. Скаржник вважає, що у заяві про звільнення від сплати судового збору, вказані об`єктивно непереборні обставини неможливості сплати заявником судового збору з посиланням на докази, які знаходяться у справі - довідка ДНС про доходи за 2024 рік. Саме в цьому полягає неправильність, неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі, бо суддя не переслідує законної мети. Неправильне застосування норми права є очевидним і викликає розумні сумніви щодо її застосування чи тлумачення. Наголошував на тому, що ухвала без руху від 31.03.2025 року не відповідає положенням цивільного процесуального закону та порядку, вказував, що суд відмовився проводити аналіз норм закону, зокрема ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Просив звільнити від сплати судового збору, оскільки судовий збір перевищує 5 відсотків розміру річного доходу заявника за попередній календарний рік, а це 1350,00 грн, доходом нижче від рівня прожиткового мінімуму і предметом позову є захист соціальних та трудових прав.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Як зазначено вище, 09 травня 2025 року, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, повторно, надіслав на адресу Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу на зазначену вище ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, яка отримана судом апеляційної інстанції 16 травня 2025 року.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 подана заява про звільнення від сплати судового збору та поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тими ж обставинами, що і перша подана апеляційна скарга, зокрема, що він є членом малозабезпеченої сім`ї з доходом 2 250,00 грн., який менше рівня прожиткового мінімуму 3028,00 грн. і предметом позову є захист соціальних прав.

Також, до апеляційної скарги додано довідку (ОР 640993 ЦБ/ПБ 50046/1001), видану Тернівським УПСЗН м.Кривого Рогу 26 березня 2025 року за вихідним №1396, в якій зазначена інформація про те, що ОСОБА_1 отримує компенсацію за надання соціальних послуг на непрофесійній основі по догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зазначеній довідці надана інформація про компенсаційні виплати ОСОБА_1 , за період з січня 2023 року по грудень 2024 року.

Згідно вказаної довідки ОСОБА_1 у 2024 році, щомісячно, отримував компенсаційні виплати у розмірі 2 250 грн, відповідно його річний дохід складав у 2024 році 27 000 грн.

За подачу апеляційної скарги на ухвалу суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 605,60 грн., що складає 2,2 % від річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік, тобто, розмір судового збору є меншим ніж 5% річного доходу скаржника, оскільки 5% від 27 000 грн. складає 1 350 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради - Каретіної Оксани Володимирівни, про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії повернуто скаржнику, зазначено, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зазначено, що під час повернення вперше поданої апеляційної скарги, в ухвалі про її повернення, судом апеляційної інстанції скаржнику було роз`яснено про те, що повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки, не перешкоджає особі повторно звернутися із апеляційною скаргою до апеляційного суду, у тому порядку, який встановлений законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги , стала несплата ОСОБА_1 судового збору.

При цьому, повторно, подавши апеляційну скаргу на те ж саме судове рішення, скаржник не усунув обставини, які були підставою для повернення апеляційної скарги, судовий збір не сплатив, повторно подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на одні й ті ж обставини, що вже були предметом розгляду судом апеляційної інстанції під час постановлення Дніпровським апеляційним судом ухвали без руху від 31 березня 2025 року.

24 червня 2025 року ОСОБА_1 , втретє звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року, яка надійшла до суду 30 червня 2025 року та просив звільнити від сплати судового збору.

На підтвердження свого майного стану ОСОБА_1 надано довідку (640993 ЦБ/ПБ 50046/1001) Тернівського УПСЗН у м. Кривому Розі № 2356 від 09 червня 2025 року, видана ОСОБА_1 , в тому, що він знаходиться на обліку в УПЗН Тернівського району у м. Кривому Розі і отримує компенсацію за надання соціальних послуг на непрофесійній основі по догляду за ОСОБА_2 , із доходом, за період з січня 2024 року по грудень 2025 року, який складає 27 000,00 грн.

За подачу апеляційної скарги на ухвалу суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 605,60 грн., що складає 2,2 % від річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік, тобто розмір судового збору є меншим ніж 5% річного доходу скаржника, оскільки 5% від 27 000,00 грн. складає 1 350 грн.

Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявлено відвід суддям Дніпровського апеляційного суду Агєєву О.В., Бондар Я.М., Корчистій О.І., Тимченко О.О., ОСОБА_3 , Каратаєвій Л.О., Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М., Остапенко В.О.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Зубакової В.П., Бондар Я.М., Остапенко В.О.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року у звязку з тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року залишено без розгляду клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року у справі № 215/8069/24 за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії повернуто скаржнику, оскільки, в діях ОСОБА_1 вбачається зловживання процесуальними правами.

22 серпня 2025 року, ОСОБА_1 , вчетверте звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року у справі № 215/8069/24, вказана апеляційна скарга датована 15 лютого 2025 року.

Просив звільнити від сплати судового збору, крім того, разом з апеляційною заявою заявлено відвід суддям Дніпровського апеляційного суду Зубакової В.П., Бондар Я.М., Корчистої О.І., Тимченко О.О., Агєєва О.В., Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М., Остапенко В.О.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Зубакової Вікторії Петрівни, Бондар Яни Миколаївни, Остапенко Вікторії Олександрівни.

Передано заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Зубакової Вікторії Петрівни, Бондар Яни Миколаївни, Остапенко Вікторії Олександрівни до апарату Дніпровського апеляційного суду для визначення судді для розгляду цієї заяви у порядку ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Зубакової Вікторії Петрівни, Бондар Яни Миколаївни, Остапенко Вікторії Олександрівни по апеляційній скарзі позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради - Каретіної Оксани Володимирівни, про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження судом встановлено, що обставинам на які посилається ОСОБА_1 у клопотанні про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року, зокрема й майновому стану заявника, судом надано оцінку при вирішенні попередніх клопотань ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року, а нових об`єктивних підстав ним не зазначено.

Колегія суддів повертає заявлене клопотання без розгляду, оскільки вважає такі дії заявника, звернення до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору з одних і тих же підстав вчетверте, зловживанням процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Тобто, цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Згідно положень частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Зловживання процесуальними правами це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя у цивільних справах та (або) інтересам учасників справи, чи недобросовісна поведінка в інших формах.

Наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 757/61850/18-ц (провадження № 61-22707св19) та від 15 липня 2021 року у справі № 420/698/21 (провадження № К/9901/18953/21).

Європейський суду з прав людини застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02).

Отже, вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2025 року не виконано судовий збір не сплачено.

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Отже, ОСОБА_1 , звернувшись до суду із апеляційною скаргою на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року, не виявив належної зацікавленості у розгляді справи, що вказує на відсутність у нього зацікавленості у вирішенні спору по суті.

За таких обставин апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради - Каретіної Оксани Володимирівни, про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії необхідно вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд, -

У X В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року - вважати неподаною та повернути.

Цивільну справу № 215/8069/24 повернути до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги направити всім учасникам справи, апеляційну скаргу та додані до неї матеріали направити заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: