КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-з/824/814/2025
ДО Д А Т К О В А П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2025 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Сібірцевої Олени Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , у якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 03 вересня 2016 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2237.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03 вересня 2016 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 2237. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

Не погодившись з указаними рішеннями адвокат Тітова О.О. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Тітової О.О. в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 року залишено без змін.

23 травня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява адвоката Сібірцевої О.С. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 53 725 грн 92 коп.

Заява обґрунтована тим, що 11 березня 2025 року між АО «Ей.Джи.Ей та партнери» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги № 11-03/2025.

Вказує, що відповідно до умов договору адвокатське об`єднання надає клієнту правову допомогу з питань, визначених в п. 1 Додаткової угоди, зокрема: аналіз апеляційної скарги Іщенко І.О.; підготовку відзиву на апеляційну скаргу; представництво інтересів клієнта у Київському апеляційному суді у межах цивільної справи № 760/17292/23; надання усних консультацій клієнту у межах цивільної справи.

Зазначає, що вартість послуг за надання правової допомоги становить фіксовану суму платежу у розмірі 1 000 євро, що сплачується у національній валюті України за курсом Національного Банку України на день виставлення рахунку, не враховуючи ПДВ.

Посилається на те, що 11 березня 2025 року на виконання умов Договору та Додаткової угоди Позивачу виставлено Рахунок № 11/03/2025 на суму 53 725 грн 92 коп, що становить 1 000 євро відповідно до курсу НБУ станом на дату виставлення рахунку.

Вказує, що обсяг правової допомоги в цілому охоплює 13,2 години роботи адвоката АО «Ей.Джи.Ей та партнери».

Звертає увагу, що АО «Ей.Джи.Ей та партнери» та позивачем виконано умови Договору обома сторонами у повному обсязі, що підтверджується Актом № 01/11-03/2025 про прийняття наданої правової допомоги від 22 травня 2025 року.

Вважає, що розмір витрат на правову допомогу, які понесені позивачем, є співмірним із ціною позову та наданих адвокатом послуг; часом, витраченим на надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг та значенням справи для сторін; значної кількості доказів, в тому числі, які містили іноземні документи, що потребували вивчення та аналізу як національного законодавства, так і норм міжнародного приватного права.

09 вересня 2025 року адвокат Тітова О.О. в інтересах ОСОБА_2 подала пояснення у яких просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 та вказала, що свої заперечення щодо заявленої суми витрат на правничу допомогу виклала у поясненнях на відзив на апеляційну скаргу.

Відповідачка та її представниця в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належно, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглядати заяву без їх участі.

Колегія суддів, вислухавши адвоката Сібірцеву О.С. в інтересах ОСОБА_1 , яка просила заяву про ухвалення додаткове рішення задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача було подало до Київського апеляційного суду 21 травня 2025 року, водночас, такі вимоги були заявлені представницею позивача ще у відзиві на апеляційну скаргу, отже останньою були дотримані вимоги ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України.

Як убачається з матеріалів справи представником позивача на підтвердження отримання правничої допомоги надано:

- копію договору про надання правової допомоги № № 11-03/2025 від 11 березня 2025 року (203-204 т.3);

- додаткову угоду до договору № 1 від 11 березня 2025 року (а.с. 202 т. 3);

- розрахунок № 11/03/2025 від 11 березня 2025 року на суму 53 725 грн 92 коп (а.с. 201 т.3);

- платіжна інструкція від 13 березня 2025 року на суму 53 725 грн 92 коп (а.с. 200 т.3);

У відповідності до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК (в редакції Закону 2004 року) та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Отже, частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Вбачається, що відповідачка заперечувала проти стягнення заявленої суми, що вона не відповідає критерію реальності та розумності їх розміру, вказавши, що представницею відповідача підготовлено відзив на апеляційну скаргу, який ґрунтується на тих самих доводах, які були викладені в суді першої інстанції й до справи не долучено докази, які підлягають додатковому вивченню та наданню їм оцінки.

При цьому апеляційний суд зауважує, що справа за своєю природою не є складною, а відзив на апеляційну скаргу не має значного об`єму матеріалів на який адвокатом могло б бути витрачено значний час.

Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Враховуючи зазначене, характер виконаної адвокатом роботи, заперечень сторони відповідача, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідачки користь позивача 25 000 грн за надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

В решті заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Сібірцевої Олени Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: