УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Гуцало М.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Представник позивача подала до суду заяву про забезпечення позову та просить постановити ухвалу, якою накласти арешт на нерухоме майно відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З заяви вбачається, що 26 липня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 06-07-И/34, поручителем є ОСОБА_3

17 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за вказаним кредитним договором. 01 січня 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору, відповідно до якої сторони підтверджують, що початковий розмір заборгованості за договором на момент його укладення становив 330350 доларів США.

З 01 січня 2025 року по 01 березня 2025 року ОСОБА_2 належним чином виконувала зобов`язання, проте з квітня 2025 року остання припинила виконувати умови кредитного договору. Повідомлення щодо добровільного виконання зобов`язання відповідачами проігроноровані.

Сторона позивача вважає, що ціна позову є значною, що вказує на ризик недобросовісної поведінки відповідачів з метою уникнення відповідальності, зокрема, шляхом відчуження або приховування майна.

Законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Сам факт не повернення відповідачами у добровільному порядку заборгованості не свідчить про те, що останні будуть ухилятись від виконання рішення суду у випадку задоволення позову та є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: