Справа № 953/4751/23
н/п 2-р/953/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря Бірукової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника відповідача Харківського квартирно-експлуатаційного відділу Шевченка А.В. про роз`яснення рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про визнання протиправним наказу про зміну істотних умов праці та поновлення попередніх умов праці,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2025 року представник відповідача Харківського квартирно-експлуатаційного відділу звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення, постановленого 31 жовтня 2023 року Київським районним судом м. Харкова від 31 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про визнання протиправним наказу про зміну істотних умов праці та поновлення попередніх умов праці.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року по справі №953/4751/23 позовні вимоги задоволено частково, скасовано накази КЕВ м. Харків від 4 квітня 2023 року № 54 та від 17 квітня 2023 року № 62 і зобов`язано відповідача поновити ОСОБА_1 попередні умови праці, а саме встановити 13 тарифний розряд 1 групи оплати праці.

Постановою Харківського апеляційного суду від 14 березня 2024 року апеляційну скаргу Харківського КЕУ задоволено, рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 березня 2025 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , постанову Харківського апеляційного суду від 14 березня 2024 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про скасування наказів та зобов`язання вчинити дії скасовано із залишенням у цій частині в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року.

Частиною 1 ст. 271 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

На адресу відповідача надійшло розпорядження Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 04.08.2025 № 220/13/23502 щодо звернення до суду за додатковим роз`ясненням, а саме роз`яснити рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року по справі № 953/4751/23: щодо необхідності внесення змін до затвердженого штатного розпису на 2023 рік з дати поновлення працівникові попередніх умов праці, а саме 13 тарифного розряду за І групою оплати праці; щодо необхідності внесення змін до затверджених штатних розписів на 2024 та 2025 роки; щодо необхідності у подальшому (у штатних розписах на 2026 та наступні роки) за посадою, яку займає позивач, зберігати умови оплати праці виключно відповідно до рішення суду; щодо виплати працівникові різниці в заробітній платі за період з 5 квітня 2023 року до моменту його фактичного поновлення.

Частиною 3 ст. 271 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, зазначив що у поданій заяві дублюються пропозиції, викладені у листі Департамента соцзабезпечення МОУ від 04.08.25р. за №220/13/23502, усі відповіді на які встановлені нормативним регулюванням галузевого рівня, а саме наказами МОУ, рішеннями судових інстанцій першого та касаційного рівня, та зазначені в ухвалі від 14.05.25р. по попередньому роз`ясненню.

1) щодо необхідності внесення змін до затверджених ШР на 2023, 2024 р.р. Пунктом 3 розд.IV "Порядка складання, затвердження та реєстрації штатних розписів...", затвердженого наказом МОУ від 25.01.17р. №52 визначено : "Штатний розпис складається на календарний рік", тобто їх дійсність вже закінчилась;

2) шодо необхідності внесення змін до ШР на 2025р. - так згідно з табл.11 "Показники та порядок віднесення в/ч та їх структурних підрозділів до груп за оплатою праці керівників", затверджених наказом МОУ від 24.01.06р. № 28, та відповідно до рішення суду від 31.10.23р. "необхідно застосовувати табл.11 Порядку" відносно посади начальника лабораторії КЕВ м.Харків : "Відповідно до додатку 2 до наказу № 28 посада начальник лабораторії з 1 групою олати праці віднесена до 13 тарифного розряду". Ухвалою суду від 14.05.25р. про раз`яснення додатково зазначено з посиланням на постанови Верховного Суду з цього питання: "Отже, щоб завершити виконання рішення суду работодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на посаді, яка зазначена в рішенні суду, після чого ознайомити працівника з наказом під підпис та допустити його до работи. Також у постанові Верховного Суду від 13.02.19 р. по справі №756/6746/16-ц (провадження № 61 17594св18), від 08.04.20р. у справі № 808/2741/16 (провадження № К/9901/21219/18), від 08.09.21р. у справі № 721/910/19 (провадження № 61-4490св21) вказано, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен внести відповідні зміни до штатного розпису, ввівши скорочену посаду." Тобто на виконання рішення суду необхідне внесення змін до ШР на 2025р.;

3) Щодо необхідності у подальшому слід керуватися нормативними документами, діючими на той момент;

4) Щодо виплати різниці в заробітній платі за період з 05.04.23р. до моменту його фактичного поновлення, позивачем 26.05.25р. подано позов до КЕВ м. Харкова про стягнення недоотриманої заробітної плати, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.07.25р. відкрито провадження по справі № 953/5050/25, судове засідання призначено на 22.08.25 р

Від представника відповідача за дорученням до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність на задоволенні заяви про роз`яснення рішення наполягає.

У судове засідання учасники справи не прибули, а тому відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про роз`яснення рішення суду та дослідивши матеріали справи, встановив, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано накази КЕВ м. Харків від 4 квітня 2023 року № 54 та від 17 квітня 2023 року № 62, зобов`язано відповідача поновити ОСОБА_1 попередні умови праці, а саме: встановити 13 тарифний розряд 1 групи оплати праці. Відмовлено у задоволенні позову в іншій частині. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 14 березня 2024 року апеляційну скаргу Харківського КЕУ задоволено, рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Компенсовано Харківському КЕУ за рахунок держави судовий збір у розмірі 1 610,40 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 березня 2025 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , постанову Харківського апеляційного суду від 14 березня 2024 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про скасування наказів та зобов`язання вчинити дії скасовано із залишенням у цій частині в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року. Стягнути з Харківського квартирно-експлуатаційного управління на користь ОСОБА_1 5 153,28 грн у відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

За змістом резолютивної частини рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року зазначено, скасувати накази начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків від 04.04.2023 № 54 та від 17.04.2023 № 62 та зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 попередні умови праці, а саме 13 тарифний розряд 1 групи оплати праці.

Відповідно до обставин встановлених під час розгляду справи судом встановлено, умови оплати праці в бік погіршення ОСОБА_1 змінено наказом КЕВ м. Харків від 4 квітня 2023 року № 54 з 1 квітня 2023 року, підставою видання цього наказу слугував штатний розпис КЕВ м. Харків від 25 березня 2023 року № 370/2/шр-з/561; попередження про зміну умов праці (встановлення йому на підставі штатного розпису КЕВ м. Харків від 25 березня 2023 року № 370/2/шр-з/561 розмір посадового окладу) вручено позивачу 5 квітня 2023 року, тобто на наступний день після видання оспорюваного наказу про зміну посадового окладу та на п`ятий день після запровадження таких змін; наказом КЕВ м. Харків від 17 квітня 2023 року № 62 внесені зміни до наказу КЕВ м. Харків від 4 квітня 2023 року № 54, а саме замінено дату застосування зазначеного посадового окладу з 1 на 5 квітня 2023 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2025 року задоволено заяву представника відповідача Харківського квартирно-експлуатаційного відділу Шевченка А.В. про роз`яснення рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року.

Роз`яснено, рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про визнання протиправним наказу про зміну істотних умов праці та поновлення попередніх умов праці щодо поновлення ОСОБА_1 попередніх умови праці, а саме 13 тарифного розряду 1 групи оплати праці з 5 квітня 2023 року.

За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення ( ч. 1 ст. 271 ЦПК України).

Виходячи з цієї норми закону, роз`яснення рішення суду - це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення його змісту.

Роз`яснення рішення полягає у викладенні судом його змісту у більш доступній, чіткій та конкретній формі, при цьому забезпечуючи дотримання принципів «незмінності» змісту судового рішення та виключно в межах тих питань, які були предметом судового розгляду.

Обов`язковою підставою для роз`яснення рішення суду є його незрозумілість. Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз`яснення судового рішення можливе, коли воно нечітке за змістом, є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Отже, роз`яснення судом рішення можливе у разі, коли при його постановленні недотримані вимоги ясності та визначеності. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" вказано, що роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Таким чином суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові та не вирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Водночас, питання щодо належного виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника неодноразово перебувало в полі правового аналізу Верховного Суду та відповідно до сталої практики при вирішенні зазначеного питання належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (постанови Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17, від 26 травня 2021 року у справі № 127/1703/19).

Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Таким чином, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного судового рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному ст. 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення, переведення.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим із моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Невчинення роботодавцем усіх дій, які включають у себе виконання рішення суду про поновлення на роботі, є підставою для покладення на нього відповідальності, визначеної ст. 236 КЗпП України. Застосування цієї норми до правовідносин, які виникають у зв`язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, відповідає їх змісту та фактичним обставинам, оскільки підстави для нарахування формально поновленому працівнику заробітної плати як винагороди за виконану роботу немає, проте його вина у невиконанні посадових обов`язків і неприступленні до роботи також відсутня.

Отже, щоб завершити виконання рішення суду, роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на посаді, яка зазначена в рішенні суду, після чого ознайомити працівника з наказом під підпис та допустити його до роботи.

Також, у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року в справі №756/6746/16-ц (провадження № 61-17594св18), від 08 квітня 2020 року у справі № 808/2741/16 (провадження № К/9901/21219/18), від 08 вересня 2021 року у справі № 721/910/19 (провадження № 61-4490св21) вказано, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису, ввівши скорочену посаду. При цьому сам по собі факт виконання працівником трудових обов`язків на нерівнозначній посаді, незалежно від наявності чи відсутності згоди цього працівника з наказом роботодавця про його призначення на таку посаду, не є належним виконанням з боку роботодавця рішення суду про поновлення працівника на роботі. Лише оформлена належним чином (відповідна заява, погодження з наказом про призначення на іншу посаду, ознайомлення під особистий підпис з посадовою інструкцією тощо) згода працівника з рішенням роботодавця про його поновлення на нерівнозначній посаді може бути підтвердженням наміру такого працівника продовжити трудові відносини на запропонованих роботодавцем умовах праці та відсутності в роботодавця обов`язку нести відповідальність, визначену статтею 236 КЗпП України. Самостійне визначення роботодавцем відповідної посади як рівнозначної не може свідчити, що така посада відповідає вищенаведеним критеріям, у зв`язку з чим за наявності між сторонами суперечностей з цього приводу саме на суд покладається обов`язок встановити та надати юридичну оцінку таким обставинам.

Аналіз зазначених правових висновків свідчить про необхідність уникнення ситуації правової колізії щодо формального виконання судового рішення про поновлення незаконно звільненого працівника на роботі, оскільки виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Також, суд, враховуючи один із основних принципів судочинства - принцип обов`язковості судових рішень, наголошує, що право особи вважається поновленим на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, тобто свідчить про юридичне закріплення поновлення порушеного права особи (дефініція поняття «dejure»), та його фактичного виконання, відновлення прав у реальності («defacto»). Тобто про дотримання принципу обов`язковості судового рішення, що набрало законної сили, можна говорити лише тоді, коли поєднано обидві вказані площини його виконання.

Суть роз`яснення судового рішення полягає у тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в такому роз`ясненні.

Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі № 607/2611/22, від 05 квітня 2023 року у справі № 127/16528/20, від 15 червня 2022 року у справі № 759/1382/19.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що "необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, механізм, визначений статтею 271 ЦПК України, не може використовуватися, якщо хтось з осіб, які беруть участь у справі, не погоджується з висновками суду по суті спору або не розуміє мотивацію судового рішення.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року по справі №953/4751/23 є мотивованим, чітким та зрозумілим не містить варіантів різного тлумачення резолютивної частини, яка викладена чітко, доступно, не є суперечливою та не передбачає декілька варіантів тлумачення з урахуванням ухвали від 14 травня 2025 року, якою було роз`яснено дату з якої слід поновити ОСОБА_1 попередніх умови праці.

Вимоги заяви про роз`яснення постанови зводяться до нових обставин та вимог які не були предметом позовної заяви, що неприпустимо шляхом роз`яснення судового рішення.

Ураховуючи наведене, дослідивши доводи та мотиви заяви суд виснує про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 260, 271, 353, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача Харківського квартирно-експлуатаційного відділу Шевченка А.В. про роз`яснення рішення Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського квартирно-експлуатаційного управління про визнання протиправним наказу про зміну істотних умов праці та поновлення попередніх умов праці, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т.В. Юрлагіна