Справа № 462/2757/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Свищо В.С.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Львова у загальному позовному проваджені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

встановив:

Представник позивачки адвокат Ткаченко О.В. подала до суду позов в інтересах ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 в порядку зворотної вимоги (регресу) до солідарного боржника 1/2 частку боргового зобов`язання за кредитним договором № 728/210314 від 21 березня 2014 року в розмірі 813230 гривень 07 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що з 06 серпня 2000 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 липня 2020 року. У період перебування у шлюбі 21 березня 2014 сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 . Грошові кошти на придбання квартири були позичені, з дозволу та за погодженням відповідача, на підставі кредитного договору № 728/210314, укладеного між ПАТ «БМ Банк» та позивачкою. ОСОБА_3 в період з 01 листопада 2019 року по 01 травня 2024 року на виконання умов кредитного договору було сплачено 1626460,15 грн, з яких 1609079,65 грн ануїтентні платежі та 17380,50 грн страхові платежі. Оскільки позивачка виконала солідарний обов`язок, вона має право на зворотну вимогу (регрес) до відповідача в розмірі 1/2 частки виконаного зобов`язання. В зв`язку з наведеним просить позов задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив, у якому проти позову заперечив, покликаючись на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року у цивільній справі № 372/31/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яким було визнано спільною сумісною власністю подружжя різного роду нерухоме майно, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 . Зазначає, що вказаним рішенням суду від 18 жовтня 2023 року вже була вирішена ідентична вимога ОСОБА_3 про стягнення з відповідача половини залишку зобов`язання за кредитним договором, у задоволені якої було відмовлено. В зв`язку з наведеним, просить у задоволені позову відмовити /а.с.100-102/.

Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, дав пояснення аналогічні доводам, які наведені у вищевказаному відзиві, просить у задоволені позову відмовити.

28 квітня 2025 року ухвалою суду у справі було відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання /а.с.64/.

27 червня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду /а.с.106/.

Заслухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 06 серпня 2000 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 липня 2020 року /а.с.7/.

У період перебування у шлюбі 21 березня 2014 сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ПАТ «БМ Банк» та позивачкою ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., реєстраційний № 1689 /а.с.20-22/.

Вказана квартира була зареєстрована за позивачкою ОСОБА_3 /а.с.14,15/.

Того ж дня, 21 березня 2014 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 728/210314, відповідно до умов якого позивачка отримала кредит в розмірі 1046000,00 грн на придбання нерухомості на вторинному ринку, зі сплатою 14,99 річних, строком дії до 20 березня 2034 року, з умовою здійснення страхування /а.с.27-32/.

21 березня 2014 сторони між ПАТ «БМ Банк» та позивачкою ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки № 728/210314, відповідно до умов якого для забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору від 21 березня 2014 року № 728/210314 позивачка передала в іпотеку ПАТ «БМ Банк» квартиру АДРЕСА_1 /а.23-26/. У пункті 6.10 договору іпотеки зазначено, що договір укладається за попередньою письмовою згодою чоловіка іпотекодавця відповідача ОСОБА_2 .

На виконання умов кредитного договору № 728/210314 від 21 березня 2014 року в частині здійснення страхування позивачкою ОСОБА_3 були укладені з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» наступні договори, а саме: договір НВБ № 177/000/200009889 від 24 грудня 2020 року добровільного страхування від нещасних випадків, договір серії МЗ № 177/000/200009888 від 24 грудня 2020 року добровільного страхування майна, договір НВБ № 177/000/220005786 від 23 грудня 2021 року добровільного страхування від нещасних випадків, договір серії МЗ № 177/000/220005787 від 23 грудня 2021 року добровільного страхування майна /а.с.33,34,36,37,40-44/.

Позивачкою ОСОБА_3 відповідно до умов вказаних договорів страхування було сплачено 7883,00 грн та 9497,50 грн, що підтверджується квитанціями № 0.0..1 та № 0.0..1 /а.с.45,46/.

З виписки по транзитному рахунку № НОМЕР_1 убачається, що позивачкою в період з 01 листопада 2019 року по 01 травня 2024 року в рахунок погашення боргу було сплачено 1609079,65 грн /а.с.47-55/.

Відповідно до довідки АТ «Таскомбанк» (правонаступника ПАТ «БМ БАНК») від 09 липня 2024 року № 23/531 кредитний договір № 728/210314 від 21 березня 2014 року припинив свою дію з 01 травня 2024 року у зв`язку з повним виконанням позичальником ОСОБА_3 зобов`язань за вказаним кредитним договором /а.с.56/.

Таким чином, позивачкою ОСОБА_3 в період з 01 листопада 2019 року по 01 травня 2024 року на виконання умов кредитного договору було сплачено 1626460,15 грн, з яких 1609079,65 грн ануїтентні платежі та 17380,50 грн страхові платежі.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що він у період з 01 листопада 2019 року по 01 травня 2024 року брав участь у погашені заборгованості за кредитним договором 728/210314 від 21 березня 2014 року.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року, яке залишено в силі постановою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року, у цивільній справі № 372/31/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя ухвалено:

позовні вимоги - задовольнити частково;

визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наступне майно: частку земельної ділянки загальною площею 0,054 га, кадастровий номер :04:014:0065 за адресою АДРЕСА_2 ; частку квартири АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_1 ; транспортний засіб марки Lexus RX350, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 ; транспортний засіб марки BMW X5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 ;

визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя право особистої приватної власності на частку земельної ділянки загальною площею 0,054 га, кадастровий номер :04:014:0065 за адресою: АДРЕСА_2 ; частку квартири АДРЕСА_3 ; автомобіль марки Lexus RX350, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_4 ;

визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну їй частку автомобіля BMW X5, 2011 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 в розмірі 326950 грн.; частину витрат, понесених на утримання спільного сумісного майна подружжя 107200,5 грн.; 536064 грн. різницю рівності часток в майні подружжя, а всього стягнути 970214 (дев"ятсот сімдесят тисяч двісті чотирнадцять) грн. 50 коп.;

в задоволенні іншої частини позову відмовити /а.с.11-19/.

Отже, вищевказаним рішенням суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 372/31/23 було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , яка була придбана, зокрема за кредитні кошти, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя сторін.

Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК України).

Отже, об`єктом права спільної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї.

Водночас відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю чоловіка, дружини є майно, набуте нею, ним до шлюбу; набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 465/275/16-ц (провадження 61-1125св19) та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року у справі № 712/8602/19 (провадження № 61-14809сво21).

Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 245/9244/17 (провадження № 61-5729св22) дійшов висновків, що виходячи зі змісту статей 60, 65 СК України, при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а тому якщо боргові зобов`язання підтверджуються наявними у справі доказами, такі боргові зобов`язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19).

Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок особистих коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого з подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 07 вересня 2016 року в справі № 6-801цс16 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року в справі № 712/6574/16-ц (провадження № 61-17824св18).

Згідно з частинами 1-3 статті 12, частинами 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Беручи до уваги, що позивачка ОСОБА_3 отримала кредитні кошти в розмірі 1046000,00 у той самий день (21 березня 2014 року) коли нею у спільну сумісну власність подружжя була придбана вищевказана квартира за погодженням та з відома її чоловіка відповідача ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що отримані за кредитним договором № 728/210314 від 21 березня 2014 року гроші були витрачені в інтересах сім`ї.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що отримані на підставі кредитного договору № 728/210314 від 21 березня 2014 року грошові кошти були витрачені позивачкою не в інтересах сім`ї.

При цьому, суд вважає некоректними твердження ОСОБА_2 про те, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року вже була вирішена ідентична вимога ОСОБА_3 про стягнення з відповідача половини залишку зобов`язання за кредитним договором, у задоволені якої було відмовлено, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.

З мотивувальної частини вищевказаного рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року вбачається, що предметом позову у справі № 372/31/23 була вимога позивачки ОСОБА_3 про стягнення залишку зобов`язання за кредитним договором сума якого з врахуванням тіла кредиту разом з відсотками за період з 01 листопада 2022 року до 20 березня 2034 року згідно з графіком платежів наданого АТ «ТАСКОМБАНК» станом на 01 листопада 2022 року становила 1855269 грн. 46 коп., тобто, позивачка просила суд стягнути з відповідача компенсацію за 1/2 частину платежів, які мали бути нею сплачені у майбутніх періодах, тобто сума боргу була визначена без врахування реальних подій, які могли мати місце.

У даній справі предметом позову є вимога позивачки про стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як солідарного боржника 1/2 частки боргового зобов`язання у розмірі 813230 гривень 07 коп., яке нею було виконано у повному обсязі в період з 01 листопада 2019 року по 01 травня 2024 року, тобто сума боргу визначена з урахування реальних подій, які вже відбулися.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги твердження відповідача щодо ідентичності (тотожності) позовної вимоги у даній справі з вищевказаною позовною вимогою у справі № 372/31/23.

Таким чином, суд вважає, що борг з повернення грошових в розмірі 1626460,15 грн, який був повністю погашений позивачкою, є спільним боргом подружжя, і тому виконання цивільного обов`язку одним подружжя породжує у нього право на регресну вимогу до іншого подружжя в розмірі 1/2 частки від суми зобов`язання.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, яка міститься у постанові від 02 квітня 2020 року у справі № 638/17330/16-ц.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог про стягнення суми в порядку зворотної вимоги (регрес) до солідарного боржника, і тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути в порядку зворотної вимоги (регресу) до солідарного боржника 1/2 частку боргового зобов`язання у розмірі 813230 гривень 07 коп. (1609079 гривень 65 коп. х 1/2 частки).

Щодо розподілу судових витрат, то суд вважає, що відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді в сумі 8132 гривні 30 коп. /а.с.6/.

Керуючись статтями 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в порядку зворотної вимоги (регресу) до солідарного боржника 1/2 частку боргового зобов`язання у розмірі 813230 гривень 07 коп. та судовий збір в розмірі 8132 гривні 30 коп. Всього стягнути 821362 (вісімсот двадцять одну тисячу триста шістдесят дві) гривні 37 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ; АДРЕСА_5 ).

Повний текст рішення складаний 28 серпня 2025 року.

Суддя:

Оригінал рішення.