У Х В А Л А

Іменем України

29.08.2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Рекало Т.В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Давиденко В.І. про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» про стягнення інфляційних витрат та відсотків,

в с т а н о в и в:

В провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» про стягнення інфляційних витрат та відсотків.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Давиденко В.І. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із даною позовною заявою, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 37 215,18 грн грн інфляційних втрат та 7 455,85 грн 3% річних.

27.08.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Давиденко В.І. подав заяву, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» () в межах суми стягнення у розмірі 44671,03 грн.; вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» (), що знаходяться на будь-яких рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» () відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог у розмірі 44671,03 грн.

Свою заяву обґрунтовує тим, що в провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області перебуває справа № 130/2238/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантаж Бі.Ем.Джі." про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. Підставою позову є несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання з відшкодування шкоди. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.03.2025 у справі № 130/2387/24, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 03.06.2025, визнано недійсним іпотечний договір, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» () та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), посвідчений 13 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А., за реєстровим номером 817. Скасовано державну реєстрацію іпотеки нежитлової будівлі гараж площею 736,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3, номер запису про іпотеку: 28897713. Скасовано державну реєстрацію обтяження нежитлової будівлі гараж площею 736,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3, номер запису про обтяження: 28897608. 27.08.2025 відносно ТОВ «Вантаж Бі.Ем.Джі.» закрито виконавче провадження зі стягнення боргу на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 09.05.2024 у справі № 130/3055/16-ц. Таким чином, на даний час відповідач може вільно розпоряджатися своїм майном. Тривалість невідшкодування шкоди протягом більше 8 років, в тому числі після ухвалення судового рішення на користь позивача свідчить про цілеспрямовані дії відповідача на ухилення від сплати боргу. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, адже відповідач фактично господарську діяльність не здійснює.

Суд розглядає заяву без повідомлення учасників справи, що відповідає положенню ч.1 ст. 153 ЦПК України, відповідно до якої заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПУ України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як вказав у своїй постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18 (провадження № 61-38051св18) Верховний Суд України, обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 липня 2022 року в справі № 910/8482/18 (910/4866/21) вказано, що: «під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів; при цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору; подібні правові позиції викладено у постановах Верховного суду від 14 серпня 2018 року у справі № 916/10/18, від 13 жовтня 2020 року у справі №917/273/20, від 16 лютого 2021 року у справі №910/16866/20, від 09 червня 2021 року у справі №10/5026/290/2011(925/1502/20); при цьому такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним».

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Давиденко В.В. звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж.Бі.Ем.Джі» про стягнення інфляційних витрат та відсотків, а саме 37 215,18 грн грн. інфляційних втрат та 7 455,85 грн. 3% річних.

Щодо вимог про накладання арешту на рухоме та нерухоме майно та на грошові кошти, що все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» () в межах суми стягнення у розмірі 44671,03 грн.; вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» (), що знаходяться на будь-яких рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» () відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог у розмірі 44671,03 грн., суд приходить до наступного.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №910/12404/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що згідно постанови про відкриття провадження від 27.05.2024 відкрито провадження з примусового виконання виконавчого листа № 130/3055/16-ц виданий 24.05.2024.

Відповідно до постанови про закриття виконавчого провадження від 27.08.2025 відповідач ТОВ «Вантаж Бі.Ем.Джі» сплатив згідно квитанцій №№2102 від 10.07.2025, 2144 від 17.07.2025, 2181 від 22.07.2025, 2252 від 05.08.2025, 2268 від 08.08.2025, 2327 від 19.08.2025, 2329 від 20.08.2025, 2352 від 22.08.2025, 2372 від 26.08.2025 АТКБ "Приват Банк" кошти згідно виконавчого документа, та вони в повному обсязі перераховані стягувачу. Рішення виконано. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 гривня (UAH); сума стягненої винагороди приватного виконавця 26024,60 гривня (UAH), тобто відповідач виконав рішення суду та сплатив матеріальну шкоду, завдану як власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП, у розмірі 249046,03 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Дані обставини спростовують твердження представника позивача ОСОБА_1 адвоката Давиденка В.І. щодо того, що відповідач не виконує рішення суду більше як 8 років. Також посилання представника позивача на рішення суду від 20.03.2025 в період виконання рішення суду від 14.03.2024 не є підтвердженням того, що дані дії відповідача направлені на неуможливлювання виконання рішення суду в подальшому.

Разом з тим, заява позивача про забезпечення позову обґрунтована лише припущеннями щодо можливих дій останнього без зазначення обставин, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення його позовних вимог про стягнення боргу.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що представником позивача не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, що обраний позивачем вид забезпечення позову буде співмірним із заявленим позовом; враховуючи, що заявником не наведено належного обґрунтування твердження, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання можливого майбутнього рішення суду про задоволення позову, будь-яких відповідних доказів не надано, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для забезпечення даного позову.

Таким чином, проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву про забезпечення позову, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає за необхідне в її задоволенні - відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Давиденко В.І. про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі» про стягнення інфляційних витрат та відсотків відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя