ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м.Суми

Справа №591/11333/24

Номер провадження 22-ц/816/890/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ»

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2024 року про забезпечення позову, постановлену в м. Суми у складі судді Ніколаєнко О.О.,

в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

у с т а н о в и в:

08 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» (далі ПАТ «СУМИХІМПРОМ»), в якому просить стягнути з ПАТ «СУМИХІМПРОМ» на його користь 335 787,54 грн, з яких: середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 11 червня 2024 року по 08 листопада 2024 року у розмірі 228 881,27 грн, компенсація втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 6906,27 грн та моральна шкода в розмірі 100 000 грн; стягнути з відповідача у зв`язку з непроведенням розрахунку при звільненні, середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на грошові кошти, що належать ПАТ «СУМИХІМПРОМ», які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить відповідачу ПАТ «СУМИХІМПРОМ» у межах суми позову 335 787,54 грн.

Заява обґрунтована тим, що станом на дату подання позову, відповідач, навіть після того, як позивач звернувся до суду, виконавчої служби та правоохоронних органів, не виконав судовий наказ, виданий Зарічним районним судом м. Суми 13 червня 2024 року про стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 158 568,05 грн, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 22 736,55 грн. При цьому, ПАТ «Сумихімпром» здійснюються витрати грошових коштів на цілі відмінні від погашення заборгованості по заробітній платі, зокрема здійснено низку закупівель. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист, поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на грошові кошти, що належать відповідачу ПАТ «СУМИХІМПРОМ», які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми позову 335 787,54 грн, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення та/або звернення на які заборонено законом.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, що належить ПАТ «СУМИХІМПРОМ», відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «СУМИХІМПРОМ», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду в частині накладення арешту на грошові кошти, які належить ПАТ «СУМИХІМПРОМ» у межах суми позову 335 787,54 грн скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 591/11333/24, шляхом накладення арешту на кошти, які належать ПАТ «СУМИХІМПРОМ» відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд в своїй ухвалі не навів належних доказів, якими обґрунтовує своє судове рішення, а також мотивів, з яких він виходив.

Вважає, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, можуть призвести до необґрунтованого втручання у господарську діяльність товариства, а також порушувати права інших осіб. Позивачем не було дотримано вимог при поданні заяви про забезпечення позову щодо зазначення відомостей про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, а також відомості щодо майна. Відповідно може виникнути ситуація, коли буде накладено арешт на рахунки, що використовуються для виплати заробітної плати, обліку коштів соціального страхування, тобто є рахунками зі спеціальним режимом використання або, майно, що не належить відповідачу чи можуть бути порушені права інших осіб у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Такий спосіб забезпечення позову може обмежити права працівників на отримання заробітної плати та позбавити товариство можливості сплачувати податки, збори та обов`язкові платежі до бюджетів різних рівнів.

Зазначає, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Судом не зазначено в оскаржуваній ухвалі, якими доказами підтверджуються позовні вимоги позивача.

З приводу стягнення середнього заробітку зазначає, що суд мав би врахувати, що така компенсація повинна бути адекватною та відповідати принципу співмірності, а не розглядатися як спосіб збагачення за рахунок роботодавця. Затримка з виплати заробітної плати відбулася не внаслідок його протиправної поведінки, а внаслідок поважних причин.

Крім того, суд не перевірив надані позивачем докази щодо здійснення відповідачем витрат за договорами на придбання електроенергії та закупівлю природного газу.

Вказує на те, що суд не звернув увагу на те, що ПАТ «СУМИХІМПРОМ» в стадії банкрутства не перебуває, а здійснює звичайну господарську діяльність, має достатню кількість майна для погашення заборгованості. Докази того, що ПАТ «СУМИХІМПРОМ» має намір ухилитися від виконання своїх зобов`язань з погашення заборгованості, приховати або відчужити майно, вивести зі своїх рахунків грошові кошти відсутні.

Суд не врахував інтереси учасників (акціонерів), які не відповідають за зобов`язаннями товариства, інтереси самого відповідача та працівників товариства, які будуть порушені при накладенні арешту на належні товариству грошові кошти та неможливості їх використання у господарській діяльності.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив того, що, вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін, тому дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши обставини справи, з дотриманням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «СУМИХІМПРОМ», в якому просить стягнути з відповідача на його користь 335 787,54 грн, з яких: середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 11 червня 2024 року по 08 листопада 2024 року у розмірі 228 881,27 грн, компенсація втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 6906,27 грн та моральна шкода в розмірі 100 000 грн; стягнути з відповідача у зв`язку з непроведенням розрахунку при звільненні, середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми позову 335 787,54 грн, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення та/або звернення на які заборонено законом, може забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову та правильно виснував про наявність правових підстав для забезпечення позову у вказаний спосіб, оскільки такий захід забезпечення позову буде співмірним позовним вимогам.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів того, що ПАТ «СУМИХІМПРОМ» має намір ухилитися від виконання своїх зобов`язань з погашення заборгованості, та вивести зі своїх рахунків грошові кошти, не заслуговують на увагу, оскільки умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Крім того, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти всі обставини, які мають значення для справи, встановлення яких необхідне для вирішення спору по суті. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягнути за собою неможливість виконання судового рішення.

Застосовані заходи забезпечення позову відповідають заявленим вимогам, тобто є співмірними та безпосередньо пов`язані з предметом спору, а також є необхідними і достатніми для забезпечення виконання можливого судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 доведено зв`язок між неприйняттям заходів забезпечення позову і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

З приводу доводів апеляційної скарги, що заходи забезпечення позову можуть призвести до необґрунтованого втручання у господарську діяльність товариства, а також порушувати права інших осіб, спростовуються тим, що судом першої інстанції було накладено арешт на грошові кошти відповідача лише в межах ціни позову та за виключенням коштів, що містяться на рахунках, накладення та/або звернення на які заборонено законом.

Стосовно тверджень заявника апеляційної скарги, що з приводу стягнення середнього заробітку суд мав би врахувати, що така компенсація повинна бути адекватною та відповідати принципу співмірності, а не розглядатися як спосіб збагачення за рахунок роботодавця, а затримка з виплати заробітної плати відбулася не внаслідок його протиправної поведінки, а внаслідок поважних причин, слід зазначити, що на стадії розгляду заяви про забезпечення позову суд не вирішує та не розглядає справу по суті.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, що є достатнім та співмірним видом забезпечення позову в цій справі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381; 382; 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова