Провадження № 2/127/1992/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03.09.2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Конончук І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Крижанівського В.В.,

представника третьої особи Мельника С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вінницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вінницької міської ради та просила суд: визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 ; судові витрати залишити за позивачем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, позивачу було видано ордер №325 від 24.12.1987 на право заселення квартири АДРЕСА_1 , що є підставою для заселення у вказану квартиру. Позивачка ОСОБА_1 є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 . Позивач та відповідач зареєстровані у спірній квартирі, власником особового рахунку є ОСОБА_1 , однак відповідач в квартирі не проживає з 2004 року, оскільки перебуває за межами України. Відповідач понад 21 рік в спірній квартирі не проживає, не бере участі в утриманні вказаного житла та оплаті комунальних послуг. Позивач має намір приватизувати спірну квартиру, однак факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне користування майном та його приватизації, вона позбавлена можливості оформити субсидію, оскільки її розрахунок здійснюється з доходу зареєстрованих в будинку осіб та змушена сплачувати надмірні комунальні послуги, тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Крижанівський В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просили позов задоволити, не заперечили щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася судом належним чином. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Представник третьої особи Мельник С.С. в судовому засіданні щодо вирішення вказаного позову покладався на розсуду суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 за її згодою також була допитана в судовому засіданні у якості свідка та суду пояснила, що її донька ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, оскільки у 2004 році виїхала до Туреччини на постійне місце проживання та не планує повертатися в Україну. Останній раз донька ОСОБА_2 приїжджала в гості в Україну в 2012 році.

Свідок ОСОБА_3 , яка є сусідкою позивачки, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Донька позивачки ОСОБА_2 у вищевказаній квартирі не проживає тривалий час, і востаннє вона була в цій квартирі у своєї матері ОСОБА_1 в гостях у 2012 році.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23.03.2018 (а.с. 8).

Згідно контрольного талона до ордера №325 від 24.12.1987, позивачці ОСОБА_1 та її дочкам ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , синові ОСОБА_6 було надано житлову площу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 28 на звороті - а.с. 29).

Відповідно до особового рахунку № НОМЕР_2 , виданого МКП «УК «Київська» від 22.12.2021, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 (кв. наймач), ОСОБА_2 (донька) (а.с. 10).

Згідно з відомостями Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 26.03.2025 та від 09.05.2025, а також УДМС у Вінницькій області від 08.05.2025, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9, 20-22).

Відповідно до актів від 05.11.2020 та від 01.042.2925, складених сусідами позивачки: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак не проживає в квартирі з 2004 року, проживає у Туреччині (а.с. 10 на звороті - а.с. 11).

Відповідно до міжнародного свідоцтва про укладення шлюбу серії 101 №021933 від 13.06.2003, виданого службою реєстрації шлюбів р-ну Каршняка республіки Туреччини, відповідач ОСОБА_2 з 13.06.2003 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 (а.с. 33).

Згідно з інформацією Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 10.06.2025, за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» (далі - База даних), що функціонує відповідно до Положення про цю Базу даних, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.09.2022 №614, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.10.2022 за №1319/38655 (далі - Положення), відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 08.11.2017 по 10.06.2025 в Базі даних не виявлено (а.с. 53).

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство..

За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України судам роз`яснено, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї, тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач надала суду належні та допустимі докази на підтвердження факту, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 без поважних причин понад шість місяців та не сплачує за комунальні послуги, оскільки постійно проживає в республіка Туреччина, де має свою сім`ю та дім.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити, оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає понад шість місяців без поважних причин.

За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. 9, 64, 65, 71, 72, 163 ЖК України, ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-282, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем та третьою особою протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 08.09.2025.

Суддя: