Провадження № 2/932/489/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

за участі

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 , у якій позивач просить суд, з урахуванням доповнення до позовної заяви:

- стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 65868,28 грн.;

- стягнути з відповідача завдану моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що вона є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 проживає поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 того ж будинку. У жовтні 2014 року нежитлове приміщення належне позивачу було затоплене у зв`язку із халатним відношенням відповідача до санітарно-технічних приладів в своїй квартирі.

В результаті залиття завдано матеріальну шкоду у розмірі 65868,28 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем на надано належних та допустимих доказів залиття належного їй приміщення. Копії актів, які долучені до позовної заяви не відповідають формі встановленої законодавством. Крім того, позивачем не надано належних доказів завдання їй шкоди.

Ухвалою суду від 02.02.2021 року справу прийнято до провадження цим складом суду та зупинено провадження до залучення у справі правонаступника відповідачки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 09.07.2021 року поновлено провадження у справі та залучено правонаступника померлого відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити та надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Також зазначила, що після смерті ОСОБА_4 сторони намагались врегулювати спір, однак на даний час будь-якої домовленості не досягнуто.

У судове засідання представник відповідача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 05.08.2008 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2 є власником нежилого приміщення № 101 А, розташованого у будинку АДРЕСА_3 , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 набула право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 3-350 виданого 25.01.2008 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кокосадзе Л.В.

Згідно акту обстеження житлового приміщення № 131335 від 14.10.2014 року та акту виконаних робіт від 14.10.2014 року проведено обстеження за адресою АДРЕСА_3 за результатами якого встановлено протікання квартирної розводки (вийшов з ладу кран подачі води на пральну машину), яку мешканці кв. АДРЕСА_2 самостійно усунули.

Згідно акту складеного 15.10.2014 року комісією та затвердженого начальником ЖЕУ-1 КП «Жилсервіс-2» ДГС, 15.10.2014 року виходом за адресою АДРЕСА_3 нежитлове приміщення № 101 А встановлено, що 14.10.2014 року відбулось затоплення нежитлового приміщення № 101 А з квартири АДРЕСА_2 .

Згідно акту обстеження житлового приміщення № 3/3523 від 01.04.2016 року мешканець кв. АДРЕСА_2 неодноразово заливав приміщення яке знаходиться під квартирою АДРЕСА_2 .

На підтвердження розміру спричиненої шкоди, позивачем надано копії актів обстеження технічного стану офісного електрообладнання, копії чеків, рахунків, платіжних доручень, видаткових накладних, договору про надання послуг, акти приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Відповідно до матеріалів спадкової справи заведеної до майна померлої ОСОБА_4 , з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_3 , якій ОСОБА_4 заповідала належне їй майно.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що про факт затоплення у жовтні 2014 року нежитлового приміщення АДРЕСА_3 їй відомо, оскільки вона разом з власницею приміщення оглядала наслідки затоплення. В приміщенні після затоплення стояла вода, була мокра стеля, стіни, техніка та меблі. Затоплення відбулось з квартири АДРЕСА_2 , власниця якої не заперечувала факт затоплення.

Також представником позивача надані нотаріально засвідчені пояснення ОСОБА_6 , яка зазначила, що приблизно 14.10.2014 року нежитлове приміщення належне ОСОБА_2 було затоплене з вини сусідки ОСОБА_4 , яка проживала у квартирі АДРЕСА_2 . Вона була присутня під час огляду нежитлового приміщення після затоплення та бачила, що у приміщення стояла вода на рівні приблизно 5 см від підлоги, системні блоки були у воді, по стінам ще стікала вода. В квартирі ОСОБА_4 вона бачила зламану пральну машину та вологу ванну кімнату після залиття. При огляді офісного приміщення ОСОБА_4 не заперечувала свою провину, запевняла що відшкодує збитки. В її присутності 15.10.2014 року працівники ЖЕУ № 1 складали акт про залиття.

За змістом положень частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах 1-2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Факт залиття нежитлового приміщення власником якого є позивач, з вини відповідача, підтверджується актом складеним 15.10.2014 року комісією та затвердженим начальником ЖЕУ-1 КП «Жилсервіс-2» ДГС та актом обстеження житлового приміщення № 131335 від 14.10.2014 року, якими встановлено, що відбулось затоплення нежитлового приміщення АДРЕСА_5 , внаслідок протікання крана подачі води на пральну машину.

Відповідно до частини першої статті 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом двох квартир й звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не відмовлялася від спадщини, отже, вона вважається такою, що прийняла спадщину.

З огляду на те, що з наданих позивачем доказів, у сукупності, вбачається наявність вини ОСОБА_4 у затопленні нежитлового приміщення належного ОСОБА_2 , а також враховуючи, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , саме на неї покладено обов`язок відшкодувати майнову шкоду, яка була завдана спадкодавцем.

Щодо розміру спричинених збитків, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

На підтвердження розміру спричиненої шкоди, позивачем надано копії актів обстеження технічного стану офісного електрообладнання, копії чеків, рахунків, платіжних доручень, видаткових накладних, договору про надання послуг, акти приймання-передачі виконаних робіт.

Разом з цим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття, яке відбулось 14.10.2014 року, зокрема, що будівельні матеріали та роботи включені позивачем в розрахунок матеріальної шкоди були безпосередньо пов`язані з усуненням наслідків залиття, а також те, що речі (техніка), які включені до розрахунку шкоди, знаходились в момент залиття, в приміщенні № 101 А, розміщеному за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для стягнення матеріальної шкоди.

При цьому судом враховано, що залиття відбулось 14.10.2014 року, а з позовом позивач звернулась 22.08.2017 року. При цьому у позові зазначено, що після 2014 року відповідач також у квітні 2016 року залила належне позивачу приміщення. Під час розгляду справи попереднім складом суду, позивачем було подано клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, яке в подальшому представник позивача просив залишити без розгляду.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Згідно ч. 2 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди завданої особою, яка померла, а на спадкоємця відповідно до вимог ЦК України не покладено обов`язку з її відшкодування, окрім випадків, коли така шкода була присуджена судом, вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору при поданні позову до суду, не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол