ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

02 вересня 2025 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Самуха В.О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,-

встановив:

12.08.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з вищевказаною заявою.

13.08.2025, з метою перевірки місць реєстрації боржника, судом було зроблено запит в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України.

Відповідь про зареєстроване місце проживання боржника надійшла 27 серпня 2025 року.

Розглянувши надані матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно частини 2 статті 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається, заявницею заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, оскільки приписами п. 4 ч. 1 цієї статті встановлено можливість у наказному порядку стягнення аліментів у певних частинах від заробітку (доходу) боржника, але це стягнення обмежено максимальним розміром - не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При цьому, про необхідність застосування обмеження максимального розміру аліментів не зазначено у вимогах заяви про видачу судового наказу.

На відміну від позовного провадження, у наказному провадженні суд не має процесуальних повноважень щодо часткового задоволення заяви про видачу судового наказу і стягнути аліменти у розмірі чи у спосіб, відмінний від того, що вказаний в заяві про видачу судового наказу. Тобто, у випадку не зазначення заявником про необхідність застосування обмеження максимального розміру аліментів, суд не має можливості самостійно застосувати ці обмеження, задовольняючи заяву про видачу судового наказу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Ураховуючи, що заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , слід відмовити.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 165, ч. 2 ст. 166, 258, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

Постановив:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя В.О.Самуха