Справа № 177/2484/25
Провадження № 2/177/1545/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2025 м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Широківська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Мотрук В.І., звернувся до суду засобами поштового зв`язку з указаним позовом, отриманим судом 04.09.2025, та просив визнати заповіт, складений ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений 29.07.2024 Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрований за № 128, недійсним; скасувати запис про реєстрацію вказаного заповіту в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування та зобов`язати Лозуватську сільську раду Криворізького району Дніпропетровської області внести відповідну інформацію до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування; стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача витрати, пов`язані з розглядом справи.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вона не підсудна Криворізькому районному суду Дніпропетровської області, у зв`язку з чим, підлягає передачі за підсудністю до належного суду.

Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч. ч. 1, 2 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток із вказаного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 роз`яснив, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

У постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 185/8191/16-ц (провадження № 61-15124св20) зазначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (ст.ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи з критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно», а тому правило вищевказаних норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних із правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Подібні правові висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів із приводу нерухомого майна викладено у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18, від 20.03.2024 у справі № 523/14831/21, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що спір стосується визнання недійсним заповіту від 29.07.2024, яким ОСОБА_4 розпорядився щодо належного йому майна - житлового будинку та земельних ділянок, що розташовані на території Карпівської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області.

Позов обґрунтовано тим, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на житловий будинок та земельні ділянки, однак, у зв`язку з наявністю оспорюваного заповіту, позивач, як спадкоємець першої черги спадкування за законом, позбавлена можливості реалізувати свої права на прийняття спадщини.

Оскільки, у даному випадку, позивачем заявлено позовні вимоги про визнання заповіту недійсним з метою реалізації свого права, як спадкоємця першої черги за законом, на спадкування після смерті батька ОСОБА_4 спадщини, що складається із житлового будинку та земельних ділянок, можна дійти висновку, що спір стосується нерухомого майна.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

У свою чергу, виходячи зі змісту положень ч. ч. 1-3 ст. 202 ЦК України, заповіт за своєю правовою природою є одностороннім правочином - дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Право на спадкування є не абстрактним, а цілком конкретним і невіддільним від предмету спадкування (спадкової маси, спадкового майна). Таким же конкретним є і питання визнання заповіту недійсним, оскільки, його кінцевими метою і результатом є реалізація (захист) права спадкоємця за законом на спадкування певного майна, а відтак, набуття в порядку спадкування у власність майна чи унеможливлення такого.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 передбачено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Таким чином, оскільки спір між сторонами у даній справі виник саме з приводу визнання недійсним заповіту, яким померлий ОСОБА_4 розпорядився щодо належного йому майна - житлового будинку та земельних ділянок, розташованих на території Карпівської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області, підсудність цієї справи визначається за правилом виключної підсудності.

Відповідно до постанови ВР України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-ІХ, утворено Криворізький район (з адміністративним центром у місті Кривий Ріг) у складі територій Апостолівської міської, Вакулівської сільської, Глеюватської сільської, Гречаноподівської сільської, Грушівської сільської, Девладівської сільської, Зеленодольської міської, Карпівської сільської, Криворізької міської, Лозуватської сільської, Нивотрудівської сільської, Новолатівської сільської, Новопільської сільської, Софіївської селищної, Широківської селищної територіальних громад.

Однак, відповідно до ст. 125 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Суди утворюються, реорганізуються і ліквідуються законом.

Система судоустрою хоча і будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності, однак на практиці вона не завжди може співпадати з існуючим адміністративно-територіальним поділом держави. Зміна ж адміністративно-територіального устрою може бути лише підставою для перегляду існуючої системи судоустрою в порядку визначеному Конституцією та законами України.

Відповідно до 3-1 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX.

Отже, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, кожен місцевий загальний суд продовжує здійснювати розгляд справ у межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Криворізький районний суд Дніпропетровської області є судом, юрисдикція якого поширюється виключно на Криворізький район Дніпропетровської області у межах раніше визначеного району: Новопільська, Лозуватська та Глеюватська об`єднані територіальні громади.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на зміст позовних вимог ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним з метою подальшого спадкування нерухомого майна, що розташоване на території Карпівської сільської територіальної громади Криворізького району Дніпропетровської області, справа підлягає розгляду у порядку виключної підсудності за місцем розташування спадкового майна, що відноситься до територіальної підсудності Широківського районного суду Дніпропетровської області, а тому приходжу до висновку про непідсудність даної позовної заяви Криворізькому районному суду Дніпропетровської області, у зв`язку з чим, у порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, вона підлягає передачі на розгляд до Широківського районного суду Дніпропетровської області.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 352-353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Широківська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, - передати на розгляд за підсудністю до Широківського районного суду Дніпропетровської області (вул. Соборна, буд. 86, с-ще Широке, Криворізький район, Дніпропетровська область, 53700).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання та підписання суддею.

Суддя: