Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/787/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2025 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Васільєва С.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 89 730,25 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 21.10.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір №213461703 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит шляхом перерахунку на його банківську карту.

Згідно розрахунку, заборгованість відповідача за договором становить 89730,25 грн.

На підставі викладеного ТОВ «ФК «Ейс» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредитної лінії, та понесені судові витрати (судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.).

Ухвалою суду від 06.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими документами направлялась на адресу реєстрації відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи норми п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.

Також секретарем судового засідання здійснено дзвінок на наявний у матеріалах справи номер телефону відповідача, проте оператор мобільного зв`язку повідомив, що з абонентом відсутній зв`язок/не може прийняти дзвінок.

Крім цього, копія ухвали направлялась на електронну адресу відповідача, наявну у справі, однак документ не доставлено з поверненням.

Таким чином, судом було вжито усіх доступних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

21.10.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали договір кредитної лінії №213461703 у формі електронного документа, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 17400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (пункт 2.1 договору)

Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у сумі 17400 грн одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 21.10.2023 (пункт 2.3 договору).

Згідно п.3.1-3.3 договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 1 (один) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором.

Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою:

Z=30-(Х-У),де:

Zкількість днів, на які продовжується Дисконтний період;

X поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду;

Y дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця),

При цьому Сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів.

Для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 1 (один) днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 356 гри 70 коп. Про суму нарахованих процентів, що Позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет.

Сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 22.10.2023, а саме 1 день від дати отримання першого траншу позичальником (пункт 7.1 договору)

Відповідно до п. 8.1 договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом.

Згідно із п.8.3 договору, зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 748,250% річних, що на день укладення договору становить 2,05% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним.

Відповідно до п. 8.4 договору, зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 % річних, що на день укладення договору становить 2,98 % в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.

Згідно із п. 11.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.

На виконання умов договору ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснено переказ коштів відповідачу в сумі 17400 грн. для зарахування на платіжну картку, що підтверджується копією платіжного доручення від 21.10.2023 та довідкою від 02.12.2024, а також повідомленням АТ КБ «Приватбанк» від 27.08.2025 про належність відповідачу карткового рахунку та переказу 17400 грн.

Відповідачем здійснено проплати 22.10.2023 та 23.10.2023 по 357 грн.

Договором також визначено, що кредитодавець має право в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди Позичальника відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу ( пункт 9.1.1.5 Договору)

Так, 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржників за договорами, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

У подальшому ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19 від 28.11.2019, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020, при цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року.

В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 за № 28/1118-01.

31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року .

31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду № 32 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2024 року.

При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №264 від 26.12.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 45657,75 грн.

Відповідно до п.5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року.

Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1. ).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 31.07.2024 до Договору факторингу, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 89730,25 грн.

Відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

26.12.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №26/12/Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №26/12/Е від 26.12.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 89730,25 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за вказаним Договором факторингу.

Згідно розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором, та який передано за правом вимоги іншому кредитору, станом на 26.12.2023 відповідачеві нарахована заборгованість за договором кредитної лінії, а саме: за тілом кредиту 17400 грн., зі сплати процентів в розмірі 28971,75 грн. (проценти нараховані з 21.10.2023 по 26.12.2023). Враховуючи часткову сплату 714 грн., залишок тіла - 17399,39 та процентів - 28258,36, а всього на суму 45657,75 грн.. Ця сума зазначена у витягу з реєстру боржників при продажу права вимоги ТОВ «Таліон Плюс».

Після набуття ТзОВ «Таліон Плюс» права вимоги за цим кредитним договором, останнім було нараховані проценти за користування кредитними коштами за період з 27.12.2023 по 20.03.2024 та загальна сума заборгованості склала 89730,25 грн. Ця сума зазначена у витягу з реєстру боржників при продажу права вимоги ТОВ «Онлайн Фінанс», та у витягу з реєстру боржників при продажу права вимоги ТзОВ «ФК «Ейс» (прострочена заборгованість за сумою кредиту - 17399,39 грн, прострочена заборгованість за процентами 72330,86 грн.).

Згідно виписки з особового рахунку, складеної позивачем, станом на 20.01.2025 заборгованість відповідача за договором кредитної лінії №213461703 від 21.10.2023 складає 89730,25 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту - 17399,39 грн, прострочена заборгованість за процентами 72330,86 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до позивача за кредитним договором, укладеним відповідачем.

Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 525, 526, 530 та 629 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов договору позикодавець надав відповідачу кошти, а останній зобов`язався, зокрема, повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором.

Договір кредитної лінії підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

Такий правочин (кредитний договір), згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Дослідженні судом платіжне доручення про переказ коштів за кредитним договором та розрахунок заборгованості підтверджують видачу відповідачу кредитних коштів, неналежне виконання умов кредитного договору відповідачем та наявність заборгованості.

При цьому, з аналізу змісту договору слідує, що сторони погодили строк Дисконтного періоду, та загальний строк дії договору 5 років (пункти 3.1, 7.1 та 11.1 Договору).

Тобто, враховуючи, що відповідач не сплатив відсотки за користування кредитом та не повернув отримані кошти у період дії Дисконтного періоду та одразу після його закінчення, позикодавець отримав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами відповідно до пункту 8.4 договору.

З наданих позивачем розрахунків слідує, що відповідачу за відсотковою ставкою користування кредитом у Дисконтний період нараховано відсотки: 21.10.2023 - 356,70 процентів; за період з 23.10.2023 по 21.11.2023 - 356,69 грн. щоденно (30 днів * 356,69 = 10700,70 грн.). За 22.11.2023 нараховано 285,35 грн. Усього за вказаний період - 11342,75 грн.

У подальшому, оскільки пролонгація Дисконтного періоду не відбулася, відповідачеві нараховувалися відсотки відповідно до пункту 8.4 договору у розмірі 2,98 % в день. За період з 23.11.2023 до 26.12.2023 розмір нарахованих первісним кредитором відсотків становив 17629 грн. (34 дні по 518,50 грн (2,98 % від 17399,39 грн)).

Відповідачем частково сплачено заборгованість: у сумі 714 грн., з яких погашено: 0,61 грн. - тіло кредиту, відсотки - на суму 713,39 грн.

За період з 27.12.2023 по 20.03.2024 розмір нарахованих ТОВ «Таліон Плюс» відсотків становив 44072,5 грн. (85 днів по 518,50 грн.).

При цьому, відповідно до наданого розрахунку, у подальшому відсотки за користування кредитом не нараховувалися.

Загальний розмір кредитної заборгованості складається з тіла кредиту та відсотків, що разом становить 89730,25 грн.

Вказані обставини відповідач не заперечив, доказів на спростування зазначеного не надав.

Отже відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Таким чином, враховуючи, що позичальник не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором.

Розподіляючи судові витрати, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Представництво позивача здійснював адвокат Тараненко А.І. на підставі Договору про надання правничої допомоги №27/12/24-01 від 27.12.2024 та Додаткової угоди №8 від 27.12.2024 до вказаного Договору, укладеного між ТОВ «ФК «Ейс» та АБ «Тараненко і партнери».

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 27.12.2024, складеного між АБ «Тараненко і партнери» і ТОВ «»ФК «Ейс», адвокатським бюро було надано наступні послуги: складання позовної заяви (2 години витраченого часу) вартістю 5000,00 гривень, вивчення матеріалів справи (2 години витраченого часу ) вартістю 1000,00 грн., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 година витраченого часу ) вартістю 500,00 грн., підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 година витраченого часу) вартістю 500,00 грн., а всього на суму 7000,00 гривень.

Тобто, позивач надав докази витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.

Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в акті обсяг виконаних адвокатом робіт: надання консультації, аналіз документів, підготовка позовної заяви.

Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною.

При цьому переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів.

При цьому відповідно до Додаткової угоди №8 до договору про надання правової допомоги містить інформацію щодо надання 27.12.2024 юридичної допомоги по справам про стягнення заборгованості за 100 кредитними договорами (у т.ч. відповідача). Отже, така позовна заява не є унікальною.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн., який є очевидно завищеним.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 141, 264-265, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 625, 1048, 1049, 1050, 1056-1 ЦК України, суд,

ухвалив:

позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №213461703 від 21.10.2023 у розмірі 89 730 (вісімдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять) грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 4422 (чотири тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», , адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Повний текст судового рішення складено 04.09.2025.

Суддя С. В. Васільєв