Провадження № 2/686/1938/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.,

за участі секретаря Томашівської А.Т.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Слободянюк Р.М.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу №686/12704/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійснені права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у здійснені права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :35:001:0464, демонтування огорожі та приведення земельної ділянки в попередній стан за власний рахунок, стягнення моральної шкоди 50000 грн.

ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки загальною площею 0,0525 га, що знаходиться на території садівничого товариства «Тепловик». Дану земельну ділянку позивач отримала у 1986 році від підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго».У 1994 році позивач приватизувала цю земельну ділянку, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ №02523.Дана земельна ділянка постійно використовувалась позивачем.

Належна позивачу земельна ділянка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :35:001:0464, що належить ОСОБА_2 . Відповідачка стала власницею даної земельної ділянки внаслідок укладення договору купівлі-продажу із ОСОБА_3 05 березня 2018 року.

Наприкінці березня 2018 року ОСОБА_2 без повідомлення позивача та без її присутності здійснила винесення точок своєї ділянки в натурі, вони виявились на території земельної ділянки позивача. На думку позивача, відповідач здійснила самозахоплення частини належної їй земельної ділянки(довжина смуги становить 17,5 м., а ширина 1,78 м. та 3 м. з різних сторін), зкультивувавши межу та поставивши по лінії захвату огорожу з металевої сітки. Відповідач зрубала плодове дерево, знищила декілька садженців агрусу, по обрубувала гілки двом вишням.

Таким чином, ОСОБА_4 зменшила площу земельної ділянки позивача, перешкоджає позивачу к користуванні усією земельною ділянкою. Все це унеможливило замовлення позивачем кадастрового номера на її земельну ділянку. А його відсутність, в свою чергу, робить неможливим вчинення будь-яких цивільно-правових угод зі своїм майном.

Порушення відповідачем права власності позивача щодо її земельної ділянки, зумовило звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та наполягали на його задоволені. Відповідач позов заперечила та просила відмовити у його задоволені. Подала письмовий відзив, який підтримала в судовому засіданні. Відповідно до договору купівлі-продажу від 05.03.2018 року відповідач придбала у гр. ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0525 га цільове призначення: для індивідуального садівництва, що знаходиться на території садівничого товариства «Тепловик». ОСОБА_3 в свою чергу дану земельну ділянку отримала від свого батька- ОСОБА_5 . Саме ОСОБА_6 ще у 2006 році було виготовлено технічну документацію на дану земельну ділянку. При придбанні даної земельної ділянки у гр. ОСОБА_3 земельна ділянка вже мала кадастровий номер :35:001:0464, тобто до моменту придбання земельної ділянки відповідачем попередніми власниками були здійснені всі дії щодо оформлення технічної документації на дану земельну ділянку, в тому числі встановлення координатних точок щодо розташування даної земельної ділянки та узгодження її розмірів та меж із сусідніми землекористувачами. Установка огорожі відповідачем була вчинена за участі представника землевпорядної організації, який був запрошений для підтвердження меж належної відповідачу земельної ділянки за промірами встановленими для попередніх власників, що здійснили відчуження земельної ділянки.

Відсутність будь-яких протиправних дій з боку відповідача, унеможливлюють стягнення моральної шкоди у заявленому позивачем обсязі.

Провадження у справі зупинялось з метою проведення судової землевпорядної експертизи для підтвердження фактів, на які посилається позивач.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що не підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки загальною площею 0,0525 га, що знаходиться на території садівничого товариства «Тепловик». Дану земельну ділянку позивач отримала у 1986 році від підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго». У 1994 році позивач приватизувала цю земельну ділянку, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ №02523.Дана земельна ділянка постійно використовувалась позивачем. Кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався.

Належна позивачу земельна ділянка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :35:001:0464, що належить ОСОБА_2 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 05.03.2018 року відповідач придбала у гр. ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0525 га цільове призначення: для індивідуального садівництва, що знаходиться на території садівничого товариства «Тепловик». ОСОБА_3 в свою чергу дану земельну ділянку отримала від свого батька- ОСОБА_5 . Саме ОСОБА_6 ще у 2006 році було виготовлено технічну документацію на дану земельну ділянку.При придбанні даної земельної ділянки у гр. ОСОБА_3 земельна ділянка вже мала кадастровий номер :35:001:0464, тобто до моменту придбання земельної ділянки відповідачем попередніми власниками були здійснені всі дії щодо оформлення технічної документації на дану земельну ділянку, в тому числі встановлення координатних точок щодо розташування даної земельної ділянки та узгодження її розмірів та меж із сусідніми землекористувачами. Установка огорожі відповідачем була вчинена за участі представника землевпорядної організації, який був запрошений для підтвердження меж належної відповідачу земельної ділянки за промірами встановленими для попередніх власників, що здійснили відчуження земельної ділянки..

За висновком земельно-технічної експертизи від 31.12.2024 факт накладення земельних ділянок сторін по справі не підтверджено, оскільки в матеріалах справи та в ДЗК відсутні будь-які дані про координати земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №02523 від 28.12.1994. Встановити чи накладається земельна ділянка з кадастровим номером :35:001:0464, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №135 від 05.03.2018 року, укладеного на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія №145356 від 30.05.2007 на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №02523 від 28.12.1994 не вбачається можливе.

Визначення координат земельної ділянки позивача під час проведення експертизи здійснено не могло бути, виходячи з вимог до порядку проведення такого роду експертиз визначених діючим законодавством.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується.

Згідно статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується з огляду на такі принципи: 1) у першому реченні першого абзацу закладається принцип мирного володіння майном, який має загальний характер; 2) принцип, викладений у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплений у другому абзаці принцип визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див.: mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168). Критеріями пропорційності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частини перша та третя статті 388 ЦК України).

Якщо законом установлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом (частина п`ята статті 12 ЦК України). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга статті 328 ЦК України). Розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається з моменту реєстрації цього права.

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині другій статті 78 ЦПК Українизазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно статті 1 Закону України «Про землеустрій», документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів, тощо.

Відповідно до ст.55 Закону України "Про землеустрій", встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Перевіривши надані сторонами докази, у тому числі висновки експерта, належно їх оцінивши, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факти порушення його права власності відповідачем, у зв`язку із чим заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

На підставі ст.ст.2,5,12,13,76,81,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.321,391 ЦК України, ст.ст.107, 152 ЗК України, Законом України «Про землеустрій», ст. 41 Конституції України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійснені права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :35:001:0464, демонтування огорожі та приведення земельної ділянки в попередній стан за власний рахунок, стягнення моральної шкоди 50000 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ., РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 4 вересня 2025 року.

Суддя З.А.Чевилюк