02.09.2025 Єдиний унікальний номер 205/5566/25
Провадження №2-др/205/42/25
02.09.2025 року м.Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра:
головуючого судді Курбанової Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Вольф В.М.,
представника відповідача Скиби А.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості, -
17.07.2025. р. ОСОБА_4 , інтереси якої представляє Жуков В.В., звернувся до суду з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості.
В обґрунтування заяви заявник зазначає, що в провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра розглядалася цивільна справа № 205/5566/25 за позовом КП «Дніпроводоканал» ДМР до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, яка утворилася за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою суду від 11.07.2025 провадження у справі закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову, відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України. Відповідачем понесено витрати на правничу допомогу, а саме: оплата послуг адвоката за договором № 12/3-2025 від 03.03.2025 р. та додатковою угодою № 2 від 26.05.2025 р. у сумі 10 000 грн., додатково гонорар успіху у розмірі 2 000 грн. (за досягнення позитивного результату: відмова від позову, закриття справи без стягнення з клієнта), всього 12 000,00 грн. Всі послуги підтверджені актом прийняття-передачі наданих послуг від 16.07.2025 р. № 01/07-2025, підписаним сторонами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ч. 8 ст. 141, ч. 3, ч. 5 ст. 142 ЦПК України, відповідач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у разі відмови позивача від позову або закриття провадження. Всі витрати документально підтверджені та пов`язані з розглядом справи. З огляду на викладене, а також з урахуванням позиції Верховного Суду (постанова ВП ВС від 12.05.2020 р. у справі № 904/4507/18: гонорар успіху є складовою судових витрат та підлягає компенсації, якщо співмірний з ціною позову). Просить стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу у сумі 12 000,00 грн.
Представник відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_2 02.09.2025 р. надав суду відповідь на заперечення позивача в якій збільшив розмір правових витрат ще на суму 12 000 грн. за актом №02/09-2025, та зазначив, що вони складаються з аналізу запереченнь позивача, узагальнення релевантної практики Верховного Суду та ЄСПЛ для формування позиції, а також підготовки і подання письмової відповіді через підсистему «Електронний суд». Ці дії безпосередньо пов`язані з розглядом справи і були необхідними, що відповідає критеріям ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зв`язок витрат із розглядом, обґрунтованість і пропорційність, а також оцінка поведінки сторони, яка спричинила потребу у додаткових процесуальних діях. На думку представника позивача, у цій справі саме подання позивачем заперечення після закриття провадження і подальша процесуальна поведінка представника позивача зумовили необхідність підготовки відповіді та правового аналізу. Перелік і тривалість робіт конкретизовані в акті №02/09-2025, що узгоджується з вимогою про детальний опис робіт у частині третій статті 137 ЦПК і з підходом Верховного Суду: суд не може довільно відмовляти або зменшувати витрати без мотивованої оцінки їх необхідності, реальності і співмірності. Збільшення остаточно заявленої суми порівняно з орієнтовним розрахунком є виправданим та передбачуваним процесуальним механізмом. Обраний обсяг робіт і витрачений час є пропорційними предмету спору і обсягу заперечень. Обов`язок доведення явної надмірності покладається на сторону, яка цього вимагає; за відсутності належних контрдоказів довільне зменшення є недопустимим, що випливає з усталеної практики Верховного Суду щодо критеріїв «реальності, необхідності та розумності» і підходу Об`єднаної палати КГС ВС (постанова від 02.02.2024 р. у справі №910/9714/22) до мотивованого коригування розміру витрат. Частина 8 ст. 141 ЦПК України прямо дозволяє компенсувати витрати, які сторона «сплатила або має сплатити», за умови подання договорів, рахунків та інших доказів. Цей підхід збігається з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №904/4507/18 щодо врахування зобов`язання на оплату і з критеріями ЄСПЛ: компенсуються лише фактично і необхідно понесені витрати у розумному розмірі. ЄСПЛ у справах Merit v. Ukraine та Belukha v. Ukraine послідовно застосовує критерії «necessary and reasonable costs», допускаючи компенсацію, коли витрати підтверджені і є співмірними меті захисту. З урахуванням наведеного додаткові витрати у сумі 12 000 грн. є необхідними, реальними і співмірними, підтверджені актом №02/09-2025 від 01.09.2025 р. та рахунком, мають безпосередній зв`язок із запереченням позивача і відповідають критеріям ст. 137 та ст. 141 ЦПК; у сукупності з витратами за актом №01/07-2025 загальний розмір витрат становить 24 000 грн. і підлягає стягненню з позивача, оскільки провадження закрито через відмову від позову, а витрати відповідачки доведені належними та допустимими доказами і подані у межах процесуальних строків. Просить відхилити заперечення КП «Дніпроводоканал» та стягнути з позивача на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 24 000 грн. Розглянути заяву про стягнення витрат на правничу допомогу за відсутності відповідача та його представника.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість вимог заяви про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
У статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.
Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача (частина третя статті 142 ЦПК України).
Згідно з частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 711/64/23.
У постановах від 14 травня 2024 року у справі № 916/3278/21, від 25 квітня 2024 року в справі № 903/1079/23 Верховний Суд вказав, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під цими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин. Поняття «необґрунтованість дій позивача» не є тотожнім таким поняттям як «зловживання правом», «неправомірність дій» або ж «встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача».
Верховний Суд зазначив, що «необґрунтовані дії позивача» не тотожні поняттю «необґрунтований позов», адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка/які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору позов.
З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України слідує, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Судом встановлено, що ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11.07.2025 р. №205/5566/25, закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відмовою від позову, так як відповідачем ОСОБА_3 сплачена заборгованість в повному обсязі.
Тобто, в ході розгляду справи позивач та його представник не вказували на необґрунтованість дій позивача, так і не спростовували обставини, які слугували підставою звернення КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради із позовом у цій справі, а навпаки відповідач ОСОБА_3 в ході слухання справи сплатив заборгованість, тобто визнав позовні вимоги позивача.
З урахуванням вищевикладеного, судом не встановлено зловживання процесуальними правами з боку КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради зокрема, не встановлено які їх дії у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із закриттям провадження у справі.
Отже, відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради витрат ОСОБА_4 на правову допомогу, оскільки відповідачем при заявлені вимоги про відшкодування понесених у справі судових витрат не було доведено необґрунтованості дій позивача, що виключає стягнення такої компенсації.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 260, 261, 270, 352 ЦПК України, суд,-
У задоволенні заяви ОСОБА_4 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного тексту рішення 06.09.2025 р.

Суддя: Курбанова Н. М.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:

Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, , місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21 а,

Відповідач:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2