ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1302/24 Номер провадження 22-ц/814/2435/25Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Комаренко Оксани Валеріївни на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 лютого 2025 року по справі за позовом адвоката Комаренко Оксани Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту постійного перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила встановити факт перебування її на утриманні свого онука ОСОБА_4 , в тому числі і на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначала, що ОСОБА_4 є її онуком, якому вона та його брату була опікуном, оскільки їх мати (її донька ОСОБА_5 ) була визнана безвісно відсутньою.

Онук проживав разом з нею, вона замінила йому батьків, доглядала його та повністю ним опікувалася.

З моменту повноліття ОСОБА_4 надавав їй матеріальну допомогу, допомагав по господарству.

Після вступу в ЗСУ в 2019 році і до моменту своєї загибелі, постійно навідував її, підтримував та надавав посильну допомогу.

Вважає, що викладені обставини доводять факт її перебування на утриманні онука.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про недоведеність обставин, якими позивач їх обґрунтовувала.

Не погодившись з рішенням суду адвокат Комаренко О.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вказує, що суд невірно встановив обставини по справі та безпідставно не прийняв до уваги порушення прав позивача як члена сім`ї на одноразову допомогу, після загибелі онука.

Також звертає увагу, що саме ОСОБА_1 , згідно рішення виконкому Дзержинської ради від 27.02.1998 була опікуном онука ОСОБА_4 , оскільки його мати була визнана безвісно відсутньою.

Вважає, що окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи доводиться, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради №89 від 27.02.1998 ОСОБА_1 визнано опікуном неповнолітніх онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

З сповіщення сім`ї №685 від 04.04.2022 вбачається, що солдат ОСОБА_4 загинув під час виконання бойових завдань із забезпечення національної безпеки і оборони.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На звернення в жовтні 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для отримання одноразової грошової допомоги, що передбаченої п. 2 постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», вона отримала відмову та роз`яснення, що до визначених п. 10 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 документів, додатково необхідно надати документ, який підтверджує факт, що вона перебувала на утриманні свого онука ОСОБА_4 .

Неможливість встановлення вказаного факту в позасудовому порядку стала підставою для звернення до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд дійшов висновку про відсутність належних доказів перебування позивача на утриманні онука за життя останнього.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать, зокрема, утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.

Відповідно до ч.4 ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Предметом доказування в даній справі є обставини, які свідчать про перебування ОСОБА_1 на повному утриманні у свого онука, в тому числі і на момент його загибелі, або факт отримування від нього допомоги яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Метою встановлення вказаного факт є отримання грошових коштів в порядку, визначеному Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Обґрунтовуючи свої вимоги перебування на утриманні онука, позивачем було надано суду копії особистих документів, лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть та сповіщенні про загибель ОСОБА_4 , рішення виконавчого комітету Дзержинської міської ради від 27.02.1998 про призначення ОСОБА_1 опікуном, в тому числі щодо онука ОСОБА_4 , довідку ВЧ НОМЕР_1 про перебування осіб на утриманні ОСОБА_4 , довідка вуличного комітету, медичні документи ОСОБА_1 .

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач і її онук є мешканцями міста Новгородське, Бахмутського району, Донецької області.

До свого повноліття онук проживавав разом з позивачем в належному їй будинку по АДРЕСА_1 (на даний час м. Нью-йорк).

В березні 2016 р. ОСОБА_4 зареєстрував свій шлюб з ОСОБА_8 , від якого вони мають спільного сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є інвалідом дитинства.

Зазначена сім`я спільно з ОСОБА_1 не проживала, в них малось окреме житло, яке вони винаймали.

На час розгляді справи позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 мають статус внутрішньо-перемішених осіб та тимчасово проживають в Полтавському та відповідно Кобеляцькому районі Полтавської області.

В серпні 2019 р. ОСОБА_4 заключив контракт про проходження військової служби в лавах ЗСУ.

Під час виконання ІНФОРМАЦІЯ_1 бойового завдання, військовослужбовець ОСОБА_4 загинув.

В подальшому позивач ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про призначення та отримання одноразової грошової допомоги, на що отримала відповідь про недостаніть наданих нею документів для призначення такої виплати та необхідність надати рішення суду про її знаходження на повному утриманні загинувшого військовослужбовця.

З метою доведення вказаного факту, останньою було надано суду ксерокопію довідки від 06.05.2022 р., №583 виданого у військовій частині НОМЕР_1 на ім`я солдата ОСОБА_4 про те, що на його утриманні дійсно знаходились сім`я в складі: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , бабуся ОСОБА_1 , 1939 р.н.

Суд першої інстанції критично оцінив зазначену довідку та не прийняв її до уваги в якості належного та допустимого доказу.

З вказаною правовою оцінкою погоджується колегія суддів.

Так, копія зазначеної довідки не посвідчена в передбаченому законом порядку, не містить печатки військової частини та не зрозуміло якою посадовою особою вона підписана.

Окрім того, звергає на себе увагу те, що довідка видана на ім`я солдата ОСОБА_4 вже тоді, коли останній загинув, а відтак видаватись на його ім`я вона вже не могла.

При цьому, залишається незрозумілим звідки особа, яка надавала таку інформацію володіла даними про факт утримання солдатом ОСОБА_4 членів сім`ї, до складу якого входила його бабуся ОСОБА_1 , зважають на те, що таких даних матеріли особової справи солдата не містили.

Під час розгляду справи в суді з метою встановлення фактичних обставин, судом за клопотанням представників сторін були здійснені запити до банківських установ, ГУ ДПС у Полтавській області, з метою отримання інформації про отримані доходи та наявність переказів між ними.

Стосовно ОСОБА_4 наявна інформація про отримання ним доходів з 2002 року по 2022 рік, як за різними місцями роботи, так і з 4 кварталу 2019 року як військовослужбовцем.

З наданих банківськими установами, а саме АТ «Ощадбанк» та ПАТ КБ «Приватбанк» роздруківок про рух коштів по особових рахунках як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_4 вбачається активне користування коштами, між тим грошових переказів від онука (з його карткового рахунку) до позивача не надходило.

За приписами частин 2, 4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання заявником інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування його на утриманні.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Матеріали справи не містять доказів фактичного проживання ОСОБА_4 разом з позивачем, надання як фізичної (допомога по господарству, ремонтні роботи та інше), так і матеріальної допомоги. В наданих роздруківках про рух коштів взагалі відсутні дані про перекази від онука до бабусі.

Також сумнівним вважається факт щодо частого проживання онука в бабусі під час військової служби, з огляду на наявність сім`ї та малої дитини в родині.

Заперечуючи доводи позивача, відповідач ОСОБА_2 вказувала, що за пів року до одруження, так і після одруження в березні 2016 року, вона проживала разом з ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_7 в них народився син ОСОБА_10 , який є інвалідом з дитинства. Зважаючи на малу заробітну плату, перебування її у відпустці, сім`я не мала можливості утримувати ще ОСОБА_1 . Саме потреба в грошових коштам стала підставою для підписання контракту на військову службу в серпні 2019 року, і з цього часу її чоловік взагалі рідко коли з`являвся у них вдома, постійно виконуючи свої військові обов`язки.

Отримані ним кошти він перераховував їй як дружині та на забезпечення потреб в лікуванні сина.

Зазначенні відповідачем обставини позивачем в ході розгляду справи спростовані не були.

Крім того, в ході розгляду справи було встановлено, що позивач також має доньку та двох онуків, які підтримують з нею зв`язок та допомагають.

Таким чинами, в ході проведеного судового розгляду, позивачем не було доведено факту системного надання онуком ОСОБА_4 грошової допомоги у виді витрат на утримання житла, його ремонту, сплати комунальних платежів чи інших обов`язкових платежів, купівлі продуктів харчування або речей першої необхідності, наявність чого могло б свідчити про здійснення ним утримання своєї бабусі.

Так, остання мала власні джерела доходу у вигляді пенсії, проживала у власному будинку, а її твердження про те, що онук постійно до неї навідувався, підтримував добрі родинні стосунки та допомагав по господарству, не є тотожними обставинам, з якими законодавство пов`язує доведення факту утримання.

Таким чином вірно встановивши обставини по справи та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволенням позову.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять нових даних, які б свідчили про їх помилковість.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до твердження про те, що бабуся є опікуном свого онука, а відтак має права та обв`язки його батьків, що в даному випадку не може розглядатись як достатня правова підстава для виплати їй одноразової грошової допомоги в разі загибелі військовослужбовця з огляду на необхідність доведення факту перебування в нього на утриманні .

При цьому, ніким з учасників справи не заперечується той факт, що ОСОБА_1 дійсно була опікуном онука ОСОБА_4 до його повноліття.

Разом з тим вказаний факт не має правового значення для отримання одноразової грошової допомоги в розумінні Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», оскільки такі виплати пов`язані з необхідністю доведення факту перебування її на утриманні свого онука ОСОБА_4 .

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта щодо наявної в матеріалах справи довідки ВЧ НОМЕР_1 стосовно перебування на утриманні солдата ОСОБА_4 сім`ї в складі дружини ОСОБА_2 , сина ОСОБА_11 та бабусі ОСОБА_1 з огляду на об`єктивні сумніви щодо її видачі 06.05.2022 солдату, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За фактом видачі такої довідки було призначено службове розслідування.

Наявні в своїй сукупності докази по справі не доводять факт перебування ОСОБА_12 на утриманні свого онука ОСОБА_4 , в зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Комаренко Оксани Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 вересня 2025 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин