Запорізький Апеляційний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Полякова О.З.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференціїї апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 липня 2024 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОЖНИЙ БАНК» (надалі - Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Банк звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом(а.с.1-2), в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №101 від 16.02.2022 року станом на 10.08.2023 року у розмірі 394483,52 грн., яка складається з: 299996,91 грн. - заборгованість за кредитом, 31,93 грн. - заборгованість за процентами, 94454,68 грн. заборгованість за комісією, від сплати якої відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір у розмірі 5917,25 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Марченко Н.Ю. (а.с.23). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2023 року (а.с.25) дану справу направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Мінаєва М.М. (а.с.32). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 03 січня 2024 року (а.с.33) дану справу направлено до Запорізького районного суду Запорізької області за підсудністю.

В автоматизованому порядку суддею суду першої інстанції визначено суддю Ткаченко М.О. (а.с.38). Ухвалою суду першої інстанції(а.с.39-40) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22 липня 2024 року (а.с.80-83) позов Банку у цій справі задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () заборгованість у розмірі 394483,52 грн., яка складається з: 299996,91 грн. - заборгованості за кредитом, 31,93 грн. - заборгованості за процентами, 94454,68 грн. заборгованості за комісією. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () судовий збір у розмірі 5917,25 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.102-105) просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову, розглянути апеляційну скаргу без участі сторони відповідача (апелянта), стягнути з Банку судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги.

В автоматизованому порядку 14.04.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Полякова О.З. (а.с.109). Ухвалою апеляційного суду від 14.04.2025 року (а.с.110) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 01.05.2025 року (а.с.113). Ухвалою апеляційного суду в порядку задоволення клопотання сторони апелянта строк останньому на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду першої інстанції у цій справі поновлено, скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (а.с.114), які було усунуто у встановлений апеляційним судом строк 08.05.2025 року (а.с.116-118). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 13.05.2025 року (а.с.119), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.120), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка - а.с.131).

Банк, як позивач, не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом. Ухвалою апеляційного суду (а.с. 145) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника відповідача (а.с. 138-144). В автоматизованому порядку 19.08.2025 року суддею Кухар С.В. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (а.с.147 - 148).

У дане судове засідання належним чином, з додержанням вимог ЦПК України повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі відповідач ОСОБА_1 додатково через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (а.с. 127, 128, 129, 130), всі учасники цієї справи, окрім представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тисячник Р.Р. в режимі відеоконференції (а.с.134-137), не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали. Навпаки, представник відповідача (апелянта) ОСОБА_1 адвокат Сікорська І.С. у вищезазначеній апеляційній скарзі сторони відповідача (п. 2 - а.с. 105) просила розглядати апеляційну скаргу без участі сторони відповідача (апелянта). Також, за змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: клопотання сторони відповідача (апелянта) задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутності представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тисячник Р.Р. (а.с.134- 137) в режимі відеоконференції.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тисячник Р.Р. в режимі відеоконференції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у повному обсязі у цій справі, керувався ст.ст. 525, 526, 610, 611, 626, 628, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 16.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до АТ «ПУМБ» із заявою №101 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та прийняв Публічної пропозиції АТ«ПУМБ» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі. Банк надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 299999,42 грн., строком на 36 місяців, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,99%, процентна ставка 0,010% річних (а.с. 3-4).

16.02.2022 відповідачем також був підписаний Паспорт споживчого кредиту, в якому, зокрема, визначені основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту (а.с. 4-зворот).

Відповідно до платіжної інструкції №TR.56039972.110862.8810 від 16.02.2022 АТ «ПУМБ» перерахувало 16.02.2022 ОСОБА_1 кошти у розмірі 299999,42 грн. (а.с.16).

У матеріалах справи наявна Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб із додатками (а.с. 7-13), яка містить: предмет договору; порядок та умови укладення договору; порядок внесення змін до договору; строк дії та умови припинення договору; загальні умови надання послуг банку; загальні права сторін; відповідальність сторін та порядок вирішення спорів; обставини непереборної сили (форс-мажор); умови обслуговування карткових рахунків; правила користування, умови випуску та обслуговування карток; порядок здійснення розрахунків; умови надання кредитного ліміту у формі овердрафту та кредитної картки з відновлювальною кредитною лінією. Відповідно до п. 2.2.2, 2.4.1 розділу І Публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання договору, якщо інше не передбачене умовами договору та/або заявою про приєднання до договору. Договір діє протягом невизначеного строку і може бути розірваний за ініціативою банку або за ініціативою клієнта у випадках закриття всіх карткових рахунків та інших рахунків, відкритих за цим договором та/або відмови від усіх послуг банку. Згідно із п. 2.2.3 розділу І Публічної пропозиції, укладаючи цей договір, клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених договором. Відповідно до п. 5.1.6, 5.1.7 розділу І Публічної пропозиції, клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати банку вартість послуг, які надані банком та договором та інші платежі, відповідно до умов договору та встановлених тарифів. Сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

З виписки по особовому рахунку за період з 16.02.2022 по 10.08.2023 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, але вчасно їх не повертав (а.с. 18-18-зворот).

Суд першої інстанції вірно встановив, що у порушення умов укладеного договору відповідач не виконував у повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 10.08.2023 утворилася заборгованість у розмірі 394483,52 грн., яка складається з: 299996,91 грн. - заборгованість за кредитом, 31,93 грн. - заборгованість за процентами, 94454,68 заборгованість за комісією (а.с. 16-зворот-18). У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, Банком було направлено відповідачу письмову вимогу (повідомлення) вих. 163 від 10.08.2023 (а.с. 13/зворот-15). Судом першої інстанції також правильно встановлено, що відомостей про те, що відповідачем добровільно сплачена заборгованість матеріали справи не містять.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що ОСОБА_1 у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором та нараховані відсотки, суд першої інстанції правильно вважав позовні вимоги Банку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у цій справі.

При цьому, суд першої інстанції також правильно виходив з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Розрахунок Банку заборгованості відповідача (а.с. 16 зворот- 17) та виписка Банку по рахунку відповідача (а.с. 18-18 зворот) при вищевикладених правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставинах цієї справи є належними, допустимими доказами Банку разом із наявними у цій справі іншими належними та допустимими доказами Банку у їй сукупності в обґрунтування позову Банку до відповідача у цій справі.

Судова практика в інших справах за участю інших учасників, на яку посилалась сторона відповідача у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі у цій справі (а.с. 103, 104 зворот), у тому числі різниться за своїми фактичними обставинами інших справ по відношенню до фактичних обставин цієї справи, та, відповідно, не має преюдиційного значення для вирішення цієї справи судом.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Суд першої інстанції правильно у цій справі виходив із:

- принципу свободи договору (ст. 627 ЦК України), за змістом якої відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості;

- презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) вищезазначеного кредитного договору сторін № 101 від 16.02.2022 року, укладеного в електронному вигляді у порядку ст. 634 ЦК України (договір приєднання) (а.с.3-13), та який у тому числі містить погоджені сторонами умови договору щодо строку договору, процентної ставки відсотків тощо (недійсність цього договору прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, відповідач особисто чи через свого представника у суді першої інстанції у цій справі зустрічного позову про визнання недійсним вищезазначеного договору сторін не заявляв, також у матеріалах цієї справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання вищезазначеного договору сторін недійним),

- принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначений договір сторін є обов`язковим для виконання його сторонами.

Суд першої інстанції у цій справі також правильно встановив, що у цій справі відсутні будь-які належні, допустимі докази з боку сторони відповідача на підтвердження того, що того, що Банком при укладенні та виконанні вищезазначеного кредитного договору сторін були порушені будь-які права ОСОБА_1 , як споживача.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач та представники останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування заперечень сторони відповідача проти позову Банку та, відповідно, у спростування позову Банку у цій справі.

Також, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони відповідача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок Банку, як позивача, будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 липня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 28.08.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кухар С.В.Поляков О.З.