Справа № 472/263/25
Провадження №2/472/267/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого-судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Маслюк А.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Веселинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження,

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2025 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Веселинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження.

В позові представник позивача ОСОБА_4 зазначила, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2023 року.

В період спільного проживання, ОСОБА_2 завагітніла.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася спільна дитина, син - ОСОБА_5 .

З метою реєстрації народження їх з ОСОБА_2 сина, вони спільно звернулися до Веселинівського відділу ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса), за для подачі спільної заяви матері й батька дитини, які не перебувають у шлюбі між собою, щодо визначення походження дитини від батька.

Разом з тим, Веселинівським відділом ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області області ПМУ МЮ (м. Одеса), їм було роз`яснено, що в силу ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Зважаючи на те, що шлюб ОСОБА_2 та її колишнього чоловіка - ОСОБА_3 , було розірвано на підставі рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області лише 23 вересня 2024 року, тобто вже в період вагітності ОСОБА_2 , а дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, батьком дитини народженої ОСОБА_2 було вказано її попереднього чоловіка - ОСОБА_3 .

Позивач вважає себе біологічним батьком ОСОБА_5 , а тому звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою суді від 17.03.2025 року провадження у вказаній справі відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання.

11 червня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, але до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та визнання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог.

Представник третьої особи Веселинівського відділу ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Латій В. в судове засідання не з`явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та розглядати справу за наявними в матеріалах справи документами.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 11 лютого 2025 року складено відповідний актовий запис № 13 (а.с.10).

Батьком у свідоцтві про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі батько зазначений ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 .

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №0 від 25.03.2025 року, відомості про батька в актовий запис №13 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записаний ОСОБА_3 .

Згідно рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області №945/2376/23 від 23.09.2024 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

20 вересня 2023 року рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області №472/712/23 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було розірвано.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789 - XII та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 СК України. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до ч.1 ст.122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Згідно з п. 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова №3) особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства.

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховному Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до частини другої статті 129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , яка є матір`ю малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надала суду заяву, в якій безумовно визнала позовні вимоги, тим самим підтвердивши факт того, що відповідач ОСОБА_3 не є біологічний батьком цієї дитини та у них відсутнє кровне споріднення, суд приймає визнання відповідачем ОСОБА_3 позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. ч. 1, 4 ст. 206, ст. ст. 258, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Веселинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Одеса), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження- задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) уродженця с. Ставки Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця міста Миколаїв Миколаївської області.

Виключити з актового запису №13 щодо народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного 11 лютого 2025 року Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районні Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відомості про батька « ОСОБА_3 ».

Внести зміни до актового запису №13 щодо народження дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного 11 лютого 2025 року Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районні Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зазначивши в графі прізвище дитини - « ОСОБА_8 », в графі по батькові - « ОСОБА_9 », в графі відомості про батька зазначити: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), уродженця с. Ставки Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

З урахуванням внесених змін, видати нове свідоцтво про народження дитини.

Рішення суду про визнання батьківства після набрання ним законної сили надіслати до Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районні Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення зазначених вище змін до актового запису № 13 від 11.02.2025 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суд через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 серпня 2025 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський