Справа № 462/990/22 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/811/1238/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Іванова О.О.

З участю: представника позивача Кінцак С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №462/990/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 27 березня 2023 року у справі № 462/990/22 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до ОСОБА_1 , Львівської міської ради, третя особа Головне Управління Держгеокадастру у Львівській області,- про визнання незаконним та скасування рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова, скасування державної реєстрації земельної ділянки та державної реєстрації усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки, витребування земельної ділянки на користь Акціонерного товариства "Укрзалізниця"

в с т а н о в и в:

23.02.22 Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося в суд з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова позачергового пленарного засідання 11-сесії 7-демократичного скликання від 23.10.2020 за №1708 «Про затвердження гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність на АДРЕСА_1 » щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,0779 га з кадастровим номером :05:001:1210; скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:1210, площею 0.0779 га та державну реєстрацію усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; витребувати від ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0779 га з кадастровим номером :05:001:1210 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця», вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.07.2020 року працівниками АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» («далі по тексту « залізниця», «УЗ»), разом з секретарем селищної ради смт.Рудно та місцевими мешканцями проведено обстеження частини земельної ділянки смуги відведення Залізниці в межах смт.Рудно на 7км + 800м - 8км + 100м по правій стороні за ходом кілометрів, в ході якого, представниками позивача встановлено, що Рудненською селищною радою, на думку представника позивача, незаконно надавались громадянам рішення на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які знаходяться у смузі відведення залізниці та на яких перебувають захисні лісонасадження.

11.08.2020 року залізниця надіслала голові Рудненської селищної ради лист №ПЧЛ-1/397 із проханням скасувати рішення про надання громадянам земельних ділянок, які перебувають у смузі відведення залізниці у зв`язку з тим, що Рудненською селищною радою Залізничного району м.Львова 2-пленарного засідання 9-сесії 7-демократичного скликання ухвалено рішення №1351 від 11.10.2019 року про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва. Крім цього, рішенням №1708 від 23.10.2020 року Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова позачергового пленарного засідання 11-сесії 7-демократичного скликання ОСОБА_1 (копія рішення додається) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку у власність на АДРЕСА_1 . Представник позивача із покликанням на кадастрову карту по земельній ділянці №:05:001:1210 вказує, що дана земельна ділянка знаходиться на відстані 40,7 м від колії, тому згадане вище рішення №1708 є незаконним та таким, що порушує право залізниці на користування земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна, оскільки земельна ділянка накладається на смугу відведення залізниці та перебуває у постійному користуванні залізниці, право на яку внесено до статутного капіталу АТ «Укрзалізниця», проте не зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Межі смуги відведення, у якій ОСОБА_1 надано земельну ділянку, визначено «Планом полосы отвода линии Львов - Мостиска-І Львовской железной дороги Пустомитовский район, Львовской области, 1974 г» (далі - План). Ширина смуги відведення залізниці на відрізку, де Рудненською селищною радою надано ОСОБА_1 земельну ділянку, становить згідно Плану 94-82 м від осі головної колії. Окрім цього, представник позивача стверджує про наявність титульного володіння залізниці щодо оспорюваної земельної ділянки, просить позов задоволити.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 27 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржили представники позивача ОСОБА_2 та Світлана Кінцак.

В апеляційній скарзі зазначають, що вважають рішення суду першої інстанції незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту щодо витребування земельної ділянки на користь АТ «Українська залізниця», яка не є власником земельної ділянки. Однак, такий висновок суду є помилковим, оскільки майно залізниці закріплене за нею на праві господарського відання, що свідчить про правомірність володіння та користування земельною ділянкою, а тому, будучи титульним володільцем земельних ділянок, зокрема й тієї, що становить предмет спору, заявник вправі вимагати надання судового захисту такому праву на рівні з власником, а також із застосуванням таких способів захисту, які законом надано власнику такого майна. Суд першої інстанції не з`ясував законних підстав набуття відповідачкою -1 права власності на спірну земельну ділянку, не звернув увагу, що рішення Рудненської селищної ради від 23.10.2020 року №1708, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 прийняте з порушенням ст.118 ЗК України. Спірна земельна ділянка знаходиться у смузі відведення залізниці, належить до земель залізничного транспорту, перебуває у користуванні АТ «Укрзалізниця» та закріплена за РФ «Львівська залізниця». Зазначають, що судом не взято до уваги і не надано правову оцінку графіку захисних лісонасаджень на відрізку Львів-Мостиська ІІ от км 2+000 до км 84+180. З огляду на те, що на даній земельній ділянці знаходяться захисні лісонасадження, а також те, що дану земельну ділянку Відповідачем -2 передано у приватну власність ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва, посадовцями змінено цільове призначення земельної ділянки, що в свою чергу суперечить законодавству в частині зміни цільового використання та передачі таких земель фізичним особам у приватну власність.

Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Матеріалами справи та судом встановлено, що рішенням Рудненської селищної ради № 1351 від 11.10.2019 року надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва на АДРЕСА_1 (а.с.23 т.1).

Рішенням Рудненської селищної ради №1708 від 23.10.2020 року затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0779га, кадастровий номер :05:001:1210 в АДРЕСА_1 та передачу у власність ОСОБА_1 ( а.с.24).

З інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що зазначена вище земельна ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення: для ведення індивідуального садівництва. ( а.с.25-26 т.1).

Згідно висновку судової комплексної земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи №15 від 28.04.2021 року, проведеної ТОВ «Судово-експертне бюро України» в результаті вивчення та аналізу документів, наданих на дослідження , аналізу ситуаційного плану земельної ділянки за адресою: Львівська область, Львівський район встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:1210 повністю накладається на земельну ділянку, яка визначена «Планом смуги відведення напрямку Львів-Мостиська-2 від км 6+527 до км 8+ 000 Пустомитівського району Львівської області від 1995 року» та «Планом смуги відведення напрямку Львів-Мостиська-2 від км8+000 до км 10+844.Залізничний район м.Львова від 1995 року» і яка перебуває в користуванні РФ «ЛЗ» АТ «УЗ».

В результаті проведенного дослідження встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:1210 станом на 2019-2020 роки не входила в межі смт.Рудне, визначені Генеральним планом смт.Рудне від 1994 року.

В результаті дослідження зазначеної земельної ділянки встановлено, що досліджувана земельна ділянка межує з АДРЕСА_2 та не межує з вулицями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( а.с.35-82).

Позивачем на підтвердження права постійного користування земельною ділянкою смуги відведення, зокрема, в адміністративних межах смт.Рудне надано План меж смуги відведення лінії Львів-Мостиська-ІІ Львівської залізної дороги ( а.с.28-33) та викопіювання з публічної кадастрової карти розташування спірної земельної ділянки відносно залізничної колії. Орієнтовна відстань від ділянки до колії 40,7 м при смузі відведення залізниці 94м (а.с.27 т.1).

Звертаючись в суд з даним позовом, АТ «УЗ» в особі РФ «ЛЗ» покликалось на те, що на момент прийняття відповідачем спірного рішення Рудненською селищною радою Залізничного району м.Львова від 23.10.2020 року за № 1708 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 » щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,0779 з кадастровим номером :05:001:1210, вказана земельна ділянка належала до земель залізничного транспорту та перебувала у користуванні РФ «ЛЗ» АТ «УЗ» на підставі Плану смуги відводу лінії від 1974 року (землі смуги відведення лінії Львів-Мостиська-2 Львівської залізниці в адміністративних межах м.Львова вд 3+000 м до км 10+465м).

У зв`язку з наведеним та з метою захисту порушених прав, позивач просив визнати незаконними та скасувати рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова позачергового пленарного засідання 11-сесії 7-демократичного скликання від 23.10.2020 року № 1708 «Про затвердження ОСОБА_1 проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність на АДРЕСА_1 » щодо передачі у влсність земельної ділянки площею 0,0779га з кадастровим номером :05:001:1210 та витребування земельної ділянки у ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача про визнання незаконними та скасування рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова від 23.10.2020 року за № 1708 та скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:1210 площею 0,0779 га та державну реєстрацію всіх речових прав та їх обтяжень зареєстрованих щодо такої земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд першої інстанції прописав, що обраний позивачем спосіб захисту свого права є неефективним, тому не підлягає до задоволення.

З висновками суду першої інстанції у зазначеній частині позовних вимог суд апеляційної інстанції погоджується.

Враховуючи те, що спірна земельна ділянка, яка знаходиться у постійному користуванні АТ «УЗ» накладається на земельну ділянку, надану у власність ОСОБА_1 , АТ «УЗ» в особі РФ «ЛЗ» АТ «УЗ» пред`являє позов про визнання недійсними рішень Рудненської селищної ради від 23.10.2020 року № 1708 та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0799га з кадастровим номером :05:001:1210 за ОСОБА_1 ..

Усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду про неефективність такого способу захисту прав особи, як визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, є неефкективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням. З цього приводу зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/2-0 пункт 9.67; від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12.09.2023 у справі №910/8413/21, пункт 180; від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18, пункт 143). ( п.78 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року, справа №446/478/19.

Отже, оскаржуване рішення Рудненської селищної ради від 23.10.2020 року вичерпало свою дію виконанням ( на підставі зазначеного рішення за відповідачкою ОСОБА_1 проведено Державну реєстрацію речових прав у Державному реєстрі). Визнання оспорюваного рішення Рудненської селищної ради №1708 від 23.10.2020 року не поновить порушенного права або законного інтересу позивача.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду що набрало законної сили щодо права власності та іншх речових прав на нерухоме майно.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішеення з додержанням норм матеріального і процессуального права (ст.375 ЦПК України).

Щодо відмови судом першої інстанції у позовних вимогах про витребування земельної ділянки, суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

За приписами ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлдений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини першої статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

До земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать зокрема, землі під державними залізницями ( пункт «б» частини четвертої статті 84 ЗК України).

Відповідно до ст.68 ЗК України до земель залізничного транспорту належть землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного та пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими , культурно-побутовими та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Згідно ч.1ст.11 Закону України «Про транспорт» землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту відповідно до ЗК України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об`єктів транспорту.

До земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного ранспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації, захисні і укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення а інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту ( частина перша статті 23 Закону України «Про транспорт»).

Згідно із частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до ЗК України і Закону України «Про транспорт». До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном і його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

На підтвердження прав постійного користування спірною земельною ділянкою позивачем надано План смуги відведення лінії Львів-Мостиська ІІ Львівської зхалізної дороги (а.с.28-34).

За змістом ч.1ст.92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою-це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності без встановленого строку.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» передбачено, що до статутного капіталу товариства вноситься, зокрема, право постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту.

Пунктом 5 розділу ІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України від 23.02.2012 № 4442-УІ «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» частину другу статті 92 ЗК України доповнено пунктом «г» про те, що права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набуває, зокрема, публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування».

Відповідно до постанови КМУ від 31.10.2018 №938 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано в акціонерне товариство «Українська залізниця».

Відтак, законом визначено, що АТ «Укрзалізниця» належать на праві постійного користування земельні ділянки, що відносяться до земель залізничного транспорту.

Встановлено, що земельна ділянка, яка знаходиться у постійному користуванні АТ «Укрзалізниця» накладається на земельну ділянку , надану у власність ОСОБА_1 ..

Статтею 23 Закону України «Про транспорт», статтею 6 Закону України «Про залізничний транспорт» визачено землі залізничного транспорту.

За змістом ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі, і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Віндикаційний позов є позовом речовим і як такий належить до речових способів захисту права власності. Мета віндикації полягає у відновленні володіння власника ( титульного володільця), що у свою чергу, забезпечує можливість використання ним усього комплексу правомочностей, що складають належне йому речове право ( пункт 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024 у справі №910/2592/19).

Особа може витребувати належне їй майно від особи, яка є останнім його набувачем, і для такого витребування не потрібно визнавати незаконними та недійсними рішення органів місцевого самоврядування або документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право власності, оскільки їхнє задоволення не відновлює володіння майном позивача.

Враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту права позивача у зазначеній справі, є віндикаційний позов.

Позивачем надано достатньо доказів, в тому числі, висновок експерта №15 судової комплексної земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 28 квітня 2021 року із якого встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером :05:001:1210 перебуває у користуванні РФ «ЛЗ» АТ «УЗ» (а.с.79 т.1).

З Плану полоси відводу лінії Львів-Мостиська-ІІ Львівської залізної дороги ( проект №341-Л) експертом встановлено накладення земельної ділянки, переданої у власність відповідачці ОСОБА_1 на земельну ділянку смуги відведення залізниці.

Відповідно до ч.3ст.388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ч.1п.3,4 ст.376 «ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; п.4) порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У пунктах 70, 71 рішення ЄСПЛ від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» прописано, що суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.п.1,2; 375; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 27 березня 2023 року в частині відмови у витребуванні в ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0779га з кадастровим номером :05:001:1210 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Витребувати від ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0779 га з кадастровим номером :05:001:1210, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 6 202,50 грн. судових витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сил из дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 серпня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк