Справа № 274/2376/25 Провадження № 2/0274/1218/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
03.09.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Руденченко В.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент", представником якого є Руденко К.В.,
простягнення заборгованості,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" (далі Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 8527 від 12.03.2024 р. станом на 28.03.2025 р. у розмірі 50 625,00 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язань за зазначеним договором.
ОСОБА_1 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила.
Судом з`ясовано, що між Товариством та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір № 8527 від 12.03.2024 р. з додатками (а. с. 13 19).
Укладення договору № 8527 від 12.03.2024 р. відбулось, зокрема, на підставі норм Закону України "Про електронну комерцію".
За умовами договору № 8527 від 12.03.2024 р. Товариство зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. (Кредит) на умовах строковості, зворотності та платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти з користування кредитом, процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 912,50%), строк користування кредитом 365 днів, періодичність платежів зі плати процентів кожні 20 днів. Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить Позичальникові.
Товариство на виконання умов договору № 8527 від 12.03.2024 р. перерахувало, користуючись послугами Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Елаєнс", на картку № НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн., що підтверджується довідкою від 14.03.2025 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Елаєнс" (а. с. 20).
Зобов`язань за договором № 8527 від 12.03.2024 р. ОСОБА_1 належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 28.03.2025 р. в неї виникла заборгованість у розмірі 50 625,00 грн., яка складається простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 5 000,00 грн. та простроченої заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 45 625,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним договором (а. с. 21 26).
Доказів, які спростовували обставини, наведені у попередніх двох абзацах, ОСОБА_1 не подала.
Частиною першою та другою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позов Товариства підлягає задоволенню.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_1 на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 2 422,40 грн. (сплачений за подання позову судовий збір, а. с. 9, 10).
Щодо витрат на правничу допомогу, Суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Тобто за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами витрати на правничу допомогу виключно адвоката.
Між тим, Товариством не подано доказів укладення ним договору про надання правничої допомоги з адвокатом.
Так, пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру" визначено, що договір про надання правничої допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Подана Товариством копія договору № 03/06/022 від 03.06.2022 р., як свідчить його назва та зміст, є договором про надання юридичних послуг, його укладено Товариством не з адвокатом, а з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (а. с. 47 38), з поданої Товариством копії витягу до реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 7 від 27.11.2024 р. до вказаного договору випливає, що послуги за цим договором були надані не адвокатом, а фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (а. с. 52).
Статус фізичної особи підприємця та статус адвоката є різними, так як діяльність фізичної особи-підприємця є підприємницькою, тоді як адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту (статті 50 Цивільного кодексу України, стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Нормами Цивільного процесуального кодексу України не передбачено розподілу витрат на правничу допомогу, надану фізичною особою підприємцем.
Зважаючи на наведене, Суд відмовляє у стягненні на користь Товариства з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" заборгованість за кредитним договором № 8527 від 12.03.2024 р. станом на 28.03.2025 р. у розмірі 50 625,00 грн., яка складається простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 5 000,00 грн. та простроченої заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 45 625,00 грн.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 2 422,40 грн.
4. У стягненні з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" грошових коштів у якості відшкодування витрат на правничу допомогу відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Корбут