Справа № 953/7908/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Колесник С.А.,

секретаря судових засідань Смаль Ю.О.,

заінтересованої особи - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роман Владислава Вадимовича, боржник: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

УСТАНОВИВ:

31.07.2025 року головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роман В.В. звернувся до суду з поданням, в якому просив визначити частку боржника ОСОБА_2 у майні, а саме квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1/4 частки вказаної квартири за ОСОБА_2 .

На обґрунтування подання державний виконавець зазначив, зокрема, що ним здійснюється зведене виконавче провадження №74445820, утворене 13.03.2024 відносно боржника ОСОБА_2 . Перше виконавче провадження №73878477 відкрито 19.01.2024, постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана боржнику за адресою, що вказана у виконавчому документі: АДРЕСА_2 рекомендованим поштовим відправленням, тобто боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення.

Постановою від 04.03.2024 змінено реєстраційні дані боржника в автоматизованій системі виконавчого провадження, оскільки згідно відповіді Державної міграційної служби місце проживання боржника зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою від 13.03.2024 виконавчі провадження №73878477, №73878990, №74071554, №74104741, № 74104938, №74424862 обёєднані у зведене виконавче провадження №74445820. Виконавчі провадження щодо боржника відкриті після 13.03.2024 приєднані до зведеного виконавчого провадження №74445820.

В ході здійснення зведеного виконавчого провадження у боржника не виявлено коштів чи рухомого майна, на які можливо звернути стягнення для задоволення вимог за виконавчими документами, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, про що складено акт державного виконавця.

На момент звернення до суду з цим поданням сукупний розмір заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження складає 302018,47 грн.

Відповідно до листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №1269/04.08/24 від 13.02.2024 станом на 31.12.22021 квартира АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.03.1998, виданого відділом приватизації ВАТ «Турбоатом» р.№979.

Станом на 08.07.2025 право власності на квартиру АДРЕСА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано. Станом на 09.07.2025 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роман В.В.. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлений судом своєчасно та належним чином, 20.08.2025 подав до суду заяву про розгляд подання без його участі.

Заінтересована особа - ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення подання державного виконавця заперечувала.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, вивчивши подання та матеріали додані до нього, вислухавши доводи ОСОБА_1 , дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що Головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романом Владиславом Вадимовичем здійснюється зведене виконавче провадження №74445820, утворене 13.03.2024 відносно боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКТТП: НОМЕР_1 , до складу якого входять виконавчі провадження:

№78238998, за постановою №643/10540 23 від 02.09.2024, що видав МОСКОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ХАРКОВА, про стягнення штрафу в розмірі 68000,00 грн;

№78238998, за постановою № ЕНА №4241245 від 10.03.2025, що видав ДПП УПП в Харківській області, про стягнення штрафу в розмірі 510,00 грн;

№77656019, за виконавчим листом №635 1084" 23 від 11.02.2025, що видав Харківський районний суд Харківської області, про стягнення судових витрат у розмірі 5099,26;

№77608660, за постановою № ЕГА № 1691221 від 15.02.2025, що видав ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, про стягнення штрафу в розмірі 340,00 грн;

№77555722, за постановою № ЕГА №1683007 від 06.02.2025, що видав ДПП УПП в Харківській області, про стягнення штрафу в розмірі 102,00 грн;

№76833123, за постановою №21235 від 28.12.2024, що видав ІНФОРМАЦІЯ_3 , про стягнення штрафу в розмірі 34000,00 грн;

№74923525, за постановою № ЕГА № 1367130 від 17.03.2024, що видав ДПП УПП в Харківській області, про стягнення штрафу в розмірі 102,00 грн;

№74854047, за постановою № 1162 від 10.02.2024, що видав ІНФОРМАЦІЯ_3 , про стягнення штрафу в розмірі 10200,00 грн;

№74424862, за постановою № ЕГА№1318969 від 05.02.2024, що видав ДПП УПП в Харківській області, про стягнення штрафу в розмірі 340,00 грн;

№74104938, за постановою № 953/7785/23' від 16.11.2023, що видав Київський районний суд м. Харкова, про стягнення судового збору в розмірі 536,80 грн;

№74104741, за постановою № 953/7785/23 від 16.11.2023, що видав Київський районний суд м. Харкова, про стягнення штрафу в розмірі 1700,00 грн;

№ 74071554, за постановою №ГБВ № 320051 від 06.01.2024, що видав ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, про стягнення штрафу в розмірі 102,00 грн;

№73878990, за постановою №953/8610/23 від 24.11.2023, що видав Київський районний суд м. Харкова, про стягнення штрафу в розмірі 81600,00 грн;

№73878477, за постановою №953/8612/23 від 24.11.2023, що видав: Київський районний суд м. Харків, про стягнення штрафу в розмір 68000,00 грн.

Перше виконавче провадження зі складу зведеного виконавчого провадження - №73878477 відкрито 19.01.2024, постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана боржнику за адресою, що вказана у виконавчому документі: АДРЕСА_4 рекомендованим поштовим відправленням. В силу положень частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення.

Постановою від 04.03.2024 змінено реєстраційні дані боржника в автоматизованій системі виконавчого провадження, оскільки згідно відповіді Державної міграційної служби місце проживання боржника зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою від 13.03.2024 виконавчі провадження №73878477, №73878990, №74071554, №74104741, № 74104938, №74424862 обёєднані у зведене виконавче провадження №74445820. Виконавчі провадження щодо боржника відкриті після 13.03.2024 приєднані до зведеного виконавчого провадження №74445820.

Яу вбачається зі змісту подання та наданих матеріалів, в ході здійснення зведеного виконавчого провадження у боржника не виявлено коштів чи рухомого майна, на які можливо звернути стягнення для задоволення вимог за виконавчими документами, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, про що складено акт державного виконавця.

На момент звернення до суду з цим поданням сукупний розмір заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження складає 302018,47 грн.

Відповідно до листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №1269/04.08/24 від 13.02.2024 станом на 31.12.2021 квартира АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.03.1998, виданого відділом приватизації ВАТ «Турбоатом» р.№979.

Станом на 08.07.2025 право власності на квартиру АДРЕСА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано.

Станом на 09.07.2025 заадресою АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012 зазначено, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця (стаття 443 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 3676231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику або заінтересованій особі прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.10.2020 у справі №2-24/494-2009 (провадження №12-4гс20) сформулювала правовий висновок, згідно з яким якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З огляду на наведене, враховуючи презумпцію рівності часток (ч. 1 ст. 357 ЦК) боржнику ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить по 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, що є адекватним ступенем втручання у його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 267, 353-355, 431, 443 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Подання головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роман Владислава Вадимовича, боржник: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами задовольнити.

Визначити 1/4 частку в праві власності боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП6 НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 04.09.2025.

Суддя С.А.Колесник