Провадження № 6/756/258/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судових засідань - Тагієва Р.Д.,

приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Мойсеєнко Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника,

УСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діна Петрівна звернулась до Оболонського районного суду міста Києва з поданням про примусове проникнення до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 з метою проведення її опису та арешту, а також проведення майнового стану боржника за адресою знаходження нерухомого майна для належного виконання виконавчого документу в повному обсязі. Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. знаходиться виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/5676/15, виданого Оболонським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 78200,96 доларів США. 19.06.2023 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей та направлено постанову сторонам виконавчого провадження. Рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду не здійснено. Згідно з відповіді КП КМР «КМ БТІ» від 12.12.2024 №062/14-13439 боржнику ОСОБА_1 на право приватної власності належить нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2 , яка є предметом іпотеки. Виконавцем неодноразово здійснено вихід за адресою місцезнаходження майна ОСОБА_1 , а саме 18.09.2024, 10.02.2025, 20.03.2025, з метою перевірки майнового стану боржника, проте потрапити до житлового приміщення боржника не виявляється можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчиняє, про що складено відповідні акти. Також на адресу боржника неодноразово надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця. Отже, ухилення боржника від виконання рішення, яке виражається як в діях, так і у бездіяльності, підтверджується матеріалами виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні з 2016 року, а саме боржником не було вчинено жодних дій, спрямованих на виконання, або часткового виконання рішення, не зважаючи на те, що про відкриття виконавчого провадження він був повідомлений у встановленому законом порядку, жодні пояснення, щодо тяжкого матеріального становища, хвороби, або інших обставин, які б виключали можливість боржника виконати рішення суду, боржник не надав. У зв`язку із викладеним приватний виконавець звертається до суду з даним поданням.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. у судовому засіданні подання підтримала та просила його задовольнити.

Заслухавши доводи приватного виконавця, дослідивши матеріали подання та письмові докази, при вирішенні питання про надання дозволу приватному виконавцю на примусове проникнення до тимчасового житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни перебуває виконавче провадження НОМЕР_2, з примусового виконання виконавчого листа №2/756/5676/15, виданого 20.05.2016 Оболонським районним судом міста Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 78200,96 доларів США.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни від 19.06.2023 було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 та боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У підтвердження направлення зазначеної вище постанови боржнику, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Мойсеєнко надала фіскальний чек від 20.06.2023.

Однак, судом встановлено, що відповідно до відомостей «Укрпошти», про відслідковування трекінгу відправлення за № 526 дані про його відправлення на даний час відсутні, оскільки не зареєстровані в системі, відтак, постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.06.2023 не вручена боржнику ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. від 19.06.2023, у межах виконавчого провадження НОМЕР_2, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. від 09.08.2023, у межах виконавчого провадження НОМЕР_2, накладено арешт все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. від 11.06.2024, у межах виконавчого провадження НОМЕР_2, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 12.12.2024, на запит виконавця, згідно з даними реєстрових книг підприємства квартира АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.12.2006.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10.02.2025 щодо суб`єкта ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до якого у Реєстрі прав власності про нерухоме майно відомості відсутні.

Згідно із відповіддю на запит до Міністерства внутрішніх справ України №284567677 від 04.08.2025, за ОСОБА_1 транспортних засобів не зареєстровано.

Як вбачається з матеріалів, 10.02.2024 приватним виконавцем Мойсеєнко Д.П. винесено виклик приватного виконавця, яким зобов`язано ОСОБА_1 з`явитись до виконавця 20.02.2024 щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

Згідно з акта приватного виконавця від 18.09.2024, виходом приватного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 встановлено , що на неодноразові дзвінки двері квартири ніхто не відчинив. Перевірити майновий стан боржника за вказаною адресою не виявилось можливим.

Відповідно до акта приватного виконавця від 10.02.2025, за участі двох понятих встановлено, виходом приватного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 встановлено , що на неодноразові дзвінки двері квартири ніхто не відчинив. Перевірити майновий стан боржника за вказаною адресою не виявилось можливим. У дверях квартири та у поштовій скриньці для боржника ОСОБА_1 залишено виклик приватного виконавця щодо обов`язкової явки на прийом виконавця 20 02.2025 з приводу виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва по справі №2/756/5676/15.

Згідно із акта приватного виконавця від 20.03.2025, виходом приватного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 встановлено , що на неодноразові дзвінки двері квартири ніхто не відчинив. Перевірити майновий стан боржника за вказаною адресою не виявилось можливим.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Суд відзначає, що примусове проникнення до житла боржника є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій і може застосовуватися лише за тих обставин, коли виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Ухвала суду про проникнення до володіння боржника має бути вмотивована, що вказує на те, що суб`єкт такого подання має надати суду належні, допустимі, достовірні докази, що свідчать про те, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до володіння боржника. Також, виконавець має надати докази, які підтверджують перешкоджання вільному доступу виконавця до володіння боржника.

Крім того, вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини вчинення перешкод у проведенні виконавчих дій. Виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

Наявні у матеріалах справи докази та матеріали виконавчого провадження не містять підтвердження факту належного надіслання та отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника, постанови про арешт коштів боржника та виклика приватного виконавця. При цьому, не долучаючи до подання та матеріалів виконавчого провадження рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення боржнику, а також інших доказів на підтвердження того, що відповідні постанови та виклик, були направлені саме за адресою проживання боржника, отримані саме ним.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами не доведено факту саме умисного невиконання боржником рішення суду та свідомого недопущення виконавця в квартиру. Матеріали подання не містять доказів того, що боржник отримував повідомлення про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису належного йому майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій, та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Сама по собі відсутність боржника за місцем його реєстрації/проживання під час виходу приватного виконавця не свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення та перешкоджання у здійсненні виконавцем виконавчих дій.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів сповіщення боржника про необхідність забезпечення безперешкодного доступу приватного виконавця до житла для вчинення виконавчих дій, яке він би отримав завчасно, буде становити непропорційним втручання в охоронювані ст. 8 Конвенції про захист прав та основних свобод людини права.

Також,, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2, 3 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження.

Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

Разом із тим, з актів приватного виконавця вбачається, що приватним виконавцем для проведення виконавчих дій у вигляді проникнення до житла боржника ОСОБА_1 18.09.2024 та 20.03.2025 не було залучено понятих, відтак, виконавчі дії проводились без дотримання ч. 2, 3 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, у боржника в даному виконавчому провадженні, навіть за умов його обізнаності про намір приватного виконавця вчиняти виконавчі дії, не виникло б кореспондуючого обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», в установленому законом порядку допускати приватного виконавця до зазначеної квартири для проведення виконавчих дій, позаяк установлений законом порядок проникнення до житла (іншого володіння боржника) самим приватним виконавцем дотриманий не був.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази того, що боржник перешкоджав вільному доступу приватного виконавця до житла, а додані до подання акти виконавця, на думку суду, не можуть вважатися таким доказом, оскільки, вони не свідчать про перешкоджання саме боржника вільному доступу приватного виконавця до свого житла.

Крім того, за змістом ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначено Законом України «Про виконавче провадження», тобто такі перевірки мають вчинятися виконавцем систематично, а не одноразово. При цьому, сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника без встановлення та дослідження обставин того, що державним виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмою ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. У свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника (подібний за змістом правовий висновок наведено в постановах Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №915/1294/13, від 23.08.2018 року у справі №911/167/17, від 19.08.2019 року у справі №913/438/16).

Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника та майна його може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату (наведену правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 року у справі №910/25970/14).

Враховуючи вищевикладене, суд встановив відсутність достатніх підстав для задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли приватний виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини в задоволенні даного подання слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 76-81, 258-260, 263, 354, 439 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 25.08.2025.

Суддя М. М. Ткач