Номер провадження: 22-з/813/397/25
Справа № 495/6564/14-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Назарової М.В.(судді-доповідача), Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

розглянувши заяву Виробничо-комерційної фірми «ПРОКСІМА» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю в особі свого представника Пономаренка Євгенія Павловича

про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме: будинок відпочинку літ. «Г» загальною площею 120 кв.м, житловою площею 90 кв.м, будинок відпочинку літ. «В» загальною площею 120 кв.м, житловою площею 90 кв.м, адміністративна будівля літ. «Б» загальною площею 120 кв.м, їдальня літ. «А» загальною площею 120 кв.м, будинок відпочинку літ. «Є» загальною площею 120 кв.м, житловою площею 90 кв.м., туалет літ. «З» площею 12 кв.м, сторожка літ. «Ж» площею 6 кв.м, будинок відпочинку літ. «Д» площею 120 кв.м, житловою площею 90 кв.м, сторожка літ. «И» площею 6 кв.м, будинок відпочинку літ. «Е» загальною площею 120 кв.м, житловою площею 90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

03.09.2025 Виробничо-комерційна фірми «ПРОКСІМА» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю в особі свого представника Пономаренка Є.П., як особа, яка не брала участь у справі, але вважає, що оскаржуване рішення порушує його права, звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2014 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявник є орендарем земельної ділянки площею 6,4 га, кадастровий номер :04:001:0379 згідно укладеного Договору оренди земельної ділянки від 28 грудня 2001 року № 5063 між Приморською сільською радою та ВКФ «ПРОКСІМА» у вигляді ТОВ, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округа Одеської області Сминтиною І.В., та Договором про внесення змін до договору оренди від 17.06.2008, № 1793, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сминтиною І.В. Власником вказаної земельної ділянки є Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області, і така земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаній земельній ділянці взагалі відсутнє та ніколи не існувало спірне по справі майно.

Разом з апеляційною скаргою скаржником подана до суду заява про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборону відчуження будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 864 кв.м, що складаються з: їдальні літ. «А» загальною площею 120 кв.м; адміністративної будівлі літ. «Б» загальною площею 120 кв.м; будинку відпочинку літ. «В» площею 120 кв.м; будинку відпочинку літ. «Г» площею 120 кв.м; будинку відпочинку літ. «Д» площею 120 кв.м.; будинку відпочинку літ. «Е» площею 120 кв.м; будинку відпочинку літ. «Є» загальною площею 120 кв.м; сторожки літ. «Ж» площею 6 кв.м; туалету літ. «З» площею 12 кв.м; сторожки літ. «И» площею 6 кв.м; реєстраційний номер нерухомого майна 08.

Заява обґрунтована тим, що ВКФ «ПРОКСІМА» ТОВ є орендарем земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0379 площею 6,4 га згідно укладеного Договору оренди земельної ділянки від 28 грудня 2001 року № 5063 між Приморською сільською радою та Виробничо-комерційною фірмою «ПРОКСІМА» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю № 2627, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округа Одеської області Сминтиною I.В., та Договором про внесення змін до договору оренди від 17.06.2008 № 1793, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округа Одеської області Сминтиною I.В.

Вказує, що заочним рішенням від 20.10.2014 незаконно визнано право власності за позивачем на неіснуюче нерухоме майно, а саме: будівлі та споруди загальною площею 864,0 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яке було зареєстроване на орендованій ВКФ «ПРОКСІМА» ТОВ (Орендар) земельній ділянці, порушуючи цим законі права ВКФ «ПРОКСІМА» ТОВ.

Зазначає, що вказане нерухоме майно взагалі відсутнє на орендованій земельній ділянці та ніколи не існувало, що підтверджується Листом Сергіївської селищної ради Білгород - Дністровського району Одеської області № 02.2.11/1340 від 18.08.2025.

Після державної реєстрації ОСОБА_1 , не маючи на те правових підстав, здійснила відчуження по 1/2 частині вказаного нерухомого майна, а саме: будівлі та споруди, що складаються: їдальні літ. «А» площею 120 кв.м; адміністративної будівлі літ. «Б» площею 120 кв.м, будинку відпочинку літ. «В» площею 120 кв.м, будинку відпочинку літ. «Г» площею 120 кв.м, будинку відпочинку літ. «Д» площею 120 кв.м, будинку відпочинку літ. «Е» площею 120 кв.м, будинок відпочинку літ. «Є» площею 120 кв.м, сторожки літ. «Ж» площею 6 кв.м, туалету літ. «3» площею 12 кв.м, сторожки літ. «И» площею 6 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 шляхом укладання договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. та зареєстрованого за № 169 від 13.02.2015 року, та на користь ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. та зареєстрованого за № 166 від 13.02.2015 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав.

Також зазначає, що беручи до уваги характер незаконного набуття права власності на неіснуюче нерухоме майно позивачем та вчинення відчуження незаконного зареєстрованого нерухомого майна, ВКФ «ПРОКСІМА» ТОВ вважає, що відносно вказаного вище нерухомого майна існує реальна загроза подальших спроб відчуження нерухомого майна з метою їх узаконення, а тому є всі підстави щодо вжиття заходів забезпечення шляхом накладення на нього арешту та заборони відчуження.

Вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можуть скористатися своїм правом власності відносно вказаного нерухомого майна та відчужити його під час розгляду справи, що ускладнить у майбутньому виконання судового рішення, та унеможливить поновлення порушених прав та інтересів ВКФ «ПРОКСІМА» ТОВ.

Згідно частин 1, 7 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволені заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5ЦПКУкраїни).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Системний аналіз наведеного свідчить про право заявити про забезпечення позову не лише позивача, а й інших учасників справи.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду заяви Виробничо-комерційної фірми «ПРОКСІМА» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю в особі свого представника Пономаренка Євгенія Павловича встановлено, що заявник звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду 03 вересня 2025 року.

Приймаючи до уваги, що провадження за апеляційною скаргою на заочне рішення від 20 жовтня 2014 року, на момент звернення до суду з заявою про забезпечення позову не відкрито, враховуючи предмет позову, співмірність та обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, колегія суддів вважає за можливе вирішити таке процесуальне питання, оскільки забезпечення позову направлене на охорону матеріально-правових інтересів для розгляду в апеляційному провадженні апеляційної скарги вказаної особи.

По справі вбачається, що заявником у справі при поданні заяви про забезпечення позову на стадії апеляційного перегляду рішення суду, було подано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер 440346794 від 21.08.2025 10:22:56, з якої вбачається, що право власності на будівлі та споруди загальною площею 864, кв.м, опис: будівлі та споруди з: їдальні літ. «А» площею 120 кв.м; адміністративної будівлі літ. «Б» площею 120 кв.м, будинку відпочинку літ. «В» площею 120 кв.м, будинку відпочинку літ. «Г» площею 120 кв.м, будинку відпочинку літ. «Д» площею 120 кв.м, будинку відпочинку літ. «Е» площею 120 кв.м, будинок відпочинку літ. «Є» площею 120 кв.м, сторожки літ. «Ж» площею 6 кв.м, туалету літ. «3» площею 12 кв.м, сторожки літ. «И» площею 6 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , 13.02.2015 17:19:39 у розмірі 1/2 спільної часткової власності набула ОСОБА_3 , на підставі договору дарування, серія та номер: 169, виданий 13.02.2015, видавник: приватний нотаріус ОМНО Фролова Р.В., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19335310 від 13.02.2015 17:21:55, приватний нотаріус Фролова Руслана Валеріївна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.

Також , 13.02.2015 17:19:39 у розмірі 1/2 спільної часткової власності набула ОСОБА_4 , на підставі договору дарування, серія та номер: 166, виданий 13.02.2015, видавник: приватний нотаріус ОМНО Фролова Р.В., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19335007 від 13.02.2015 17:10:41, приватний нотаріус Фролова Руслана Валеріївна, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.

Тобто, власниками спірного майна наразі є саме вказані особи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення «Броньовський проти Польщі» [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення «Спорронг та Лонрот проти Швеції» ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п. 69).

Отже, задоволення заяви про забезпечення позову призведе до обмеження прав власності належного майна ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які не були сторонами у справі та не були залучені судом до участі у ній.

Подібних висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20).

Натомість, будь-яке судове рішення має ґрунтуватися на засадах справедливості, добросовісності і розумності, відповідають положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.

Майно у цій справі належить на праві спільної часткової власності іншим особам, а позовних вимог до них не заявлено, вони не є учасниками справи, і саме із цих фактичних підстав колегія суддів виходить при вирішенні питання про забезпечення позову.

Саме таких висновків щодо застосування відповідних норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 вересня 2022 року справа № 461/4634/19.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 149, 151, 153 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Виробничо-комерційної фірми «ПРОКСІМА» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю в особі свого представника Пономаренка Євгенія Павловича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Дата складення повного тексту ухвали 05 вересня 2025 року

Судді: М.В. Назарова

М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева