ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13111/25

Провадження № 22-ц/820/1425/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю: заявниці ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Хмельницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року (суддя Чевилюк З.А.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та його представника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Хмельницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування заяви зазначала, що є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_3 , який вважається зниклим безвісти з 19.06.2024.

Вказувала, що її син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час оборонних дій у населеному пункті Красногорівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району Донецької області загинув.

Із акту службового розслідування вбачається, що згідно з поясненнями командира 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_4 стало відомо, що в будівлі в межах населеного пункту Красногорівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району, де ніс бойове чергування солдат ОСОБА_3 ворог проводив штурмові дії. В ході бойового зіткнення його було важко поранено, пізніше повідомили, що він загинув від отриманих поранень. Згодом його тіло вдалося перенести до сусідньої будівлі, яку потім ворог закидав коктейлями Молотова. В будівлі почалася пожежа. На наступний день, після гасіння пожежі, залишки обгорілого тіла вдалося забрати та евакуювати. Аналогічні пояснення дав начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 , капітан медичної служби ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 16.55 у межах населеного пункту Красногорівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району, Донецької області, під час виконання бойового завдання, внаслідок штурмових дій противника на позиції ПВід «Огірок» зник безвісти солдат ОСОБА_3 .

За вказаними обставинами відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0001893 від 07 червня 2024 року.

З відповіді на звернення заявниці до Міністерства внутрішніх справ вбачається, що відділенням поліції № 1 Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001893 за заявою ОСОБА_1 за фактом зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ЗСУ ОСОБА_3 .

В ході досудового розслідування 06 червня 2024 року Новомосковським відділенням Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи проведено судово-медичне дослідження трупа № 543н/153 військовослужбовця, який може належати ОСОБА_3 . Під час проведення експертизи встановлено, що зразки належать особі чоловічої статі, проте для остаточної ідентифікації тіла загиблого необхідно провести порівняльну судову молекулярно-генетичну експертизу. Однак провести таку експертизу неможливо, оскільки останки сильно пошкоджені вогнем.

Через те, що останки її сина ОСОБА_3 згоріли, його неможливо ідентифікувати, а тому неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Враховуючи викладене вище, просила суд встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мав місце ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах населеного пункту Красногорівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району Донецької області в районі проведення воєнних (бойових) дій.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. При цьому, посилається на неповне з`ясування фактичних обставин справи.

Зазначає, що фактичні обставини важкого поранення та загибелі солдата ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах населеного пункту Красногорівка за обставин, що загрожували смертю підтверджено актом службового розслідування та поясненнями командира та начальника медичної служби.

Вважає, що загибель солдата ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є фактом, що підтверджено достовірним доказом у вигляді пояснень ТВО командира 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_4 , начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_5 та актом службового розслідування, а тому висновки суду першої інстанції є помилковими.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Говорецький Г.Б. підтримали апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно з актом службового розслідування, відповідно до пояснень командира 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_4 стало відомо, що в будівлі, в межах населеного пункту Красногорівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району, де ніс бойове чергування солдат ОСОБА_3 , ворог проводив штурмові дії. В ході бойового зіткнення його було важко поранено, пізніше повідомили про його загибель від отриманих поранень. Згодом його тіло вдалося перенести до сусідньої будівлі, яку потім ворог закидав коктейлями Молотова. В будівлі виникла пожежа. На наступний день, після гасіння пожежі, залишки обгорілого тіла вдалося забрати та евакуювати. Аналогічні пояснення дав начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 капітан медичної служби ОСОБА_5 .

Відповідно до сповіщення сім`ї №5706 від 06.06.2024, солдат ОСОБА_3 , під час виконання обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини, 02.06.2024 року поблизу населеного пункту Красногорівка, Покровського району, Донецької області, під час штурмових дій зник безвісти.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, від 19.06.2024 року № 8, відомості про ОСОБА_3 внесено до вказаного реєстру як зниклого безвісти на території бойових дій. По даному факту відкрито кримінальне провадження № 0001893 від 7 червня 2024 року.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із положень статті 46 ЦК України щодо оголошення фізичної особи померлою, тому дійшов висновку, що надані заявницею докази не можуть достовірно свідчити про смерть солдата ОСОБА_3 в конкретний час і за конкретних обставин. Суд вказав, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою, а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Згідно з частинами третьою - четвертою статті 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:

- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Вказані процедури різняться між собою та мають певні особливості.

Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша - друга статті 318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

При цьому, слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19.

Таким чином, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації факту смерті.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до статті 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Аналіз змісту заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що заявниця фактично просить суд встановити факт смерті її сина ОСОБА_3 (військовослужбовця) у певний час - ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання, з метою отримання одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, надані заявницею письмові докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_3 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть солдата.

З огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть ОСОБА_3 02 червня 2024 року вона не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_3 померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України.

Подібні за змістом висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23), від 02 квітня 2025 року у справі №753/11685/24 (провадження №61-16778св24).

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: Л.М. Грох

О.І. Талалай