Справа № 459/3287/24
Провадження № 2/459/928/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.,

з участю секретаря судового засідання Гук Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицький за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Шептицької міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

17.12.2024 Виконавчий комітет Шептицької міської ради Львівської області звернувся до Шептицького міського суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 , яким просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягувати з ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.12.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини внесені у відповідності до вимог ст.135 СК України. Вказує, що після народження дитини ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_1 , однак, не здійснювала належного догляду за новонародженою дитиною, не мала документів, зокрема ID-картки, відповідно не могла зареєструвати народження дитини, його місце проживання, оформити соціальні виплати, що було зроблено лише згодом за допомогою соціальних служб. Зазначає, що при відвідуванні матері і дитини, працівниками служби у справах дітей та Кам`янка-Бузького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було виявлено, що дитина була часто голодна, брудна, потребувала огляду лікарів, мати поводилась неадекватно, не мала навиків догляду за немовлям, демонструвала відсутність материнських інстинктів. Оскільки така ситуація загрожувала життю та здоров`ю дитини, розпорядженням Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації №136/02-08/19 від 29.05.2019 року відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», на підставі заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 влаштовано у Комунальний заклад ЛОР «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» (зміна назви на Комунальне некомерційне підприємство ЛОР «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям») на повне державне забезпечення. За час перебування малолітнього ОСОБА_2 в закладі з 31.05.2019 року, його мати ОСОБА_1 відвідувала його лише кілька разів, останній раз 02.02.2020 року, надалі дитину ніхто не відвідував та не цікавився його станом здоров`я, фізичним та розумовим розвитком. Окрім цього, граничний строк перебування у закладі для малолітнього ОСОБА_3 сплив. Також вказує про народження ОСОБА_4 другого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого мати також залишила на виховання батькові та бабусі, до дитини не навідується, його життям не цікавиться. Рішенням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області №14 від 28.01.2022 року сім`ю ОСОБА_6 скеровано під соціальний супровід Червоноградського центру соціальних служб, які, здійснюючи соціальний супровід виявили, що ОСОБА_7 тривалий час відсутня по місцю проживання, сином ОСОБА_5 опікується бабуся ОСОБА_8 , так як батько служить у ЗСУ. Також посилається на те, що після поміщення дитини в КНП ЛОР «Любисток», фахівці ЧМЦСС намагалися налагодити співпрацю з клієнткою, з метою формування навичок відповідального батьківства та повернення сина в біологічну сім`ю, проте вона постійно змінює місце проживання і контакти, не виходить на зв`язок, що унеможливлює подальшу роботу. Тому сім`ю ОСОБА_6 було знято із соціального супроводу із негативним результатом. Водночас зазначає про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків за ч.1 ст.184 КУпАП. Враховуючи наведене, характеризуючі дані відповідача, вважає, що проживання дитини із матір`ю загрожує життю та здоров`ю дитини, оскільки ОСОБА_7 належним чином не виконує батьківських обов`язків, а тому позбавлення її батьківських прав відносно сина буде доцільним, виправданим та відповідатиме інтересам дитини.

24.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 27.01.2025 року.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого, розгляд справи 27.01.2025 року не відбувся.

Через першу неявку у підготовче судове засідання представника позивача, підготовче судове засідання 17.02.2025 року відкладено, продовжено строк підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 27.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Розгляд справи 29.04.2025 року відкладено через першу неявку у судове засідання сторін, 02.06.2025 року неявку відповідача.

У судовому засіданні 01.07.2025 року оголошено перерву, яку продовжено 07.08.2025 року.

В судовому засіданні 01.07.2025 року представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягає на задоволенні позову.

В судовому засіданні 01.07.2025 року представник відповідача адвокат Поліщук О.Л. позовні вимоги визнав, вказав про відсутність у відповідача бажання брати участь у вихованні сина, остання не має постійного місця проживання, тимчасово проживає у гуртожитку із співмешканцем, водночас на розгляді іншого суду перебуває справа про позбавлення її батьківських прав відносно молодшого сина ОСОБА_5 .

В судове засідання 01.09.2025 року учасники не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому, представник позивача зазначила про повне підтримання позовних вимог, відповідач про визнання позову.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що знайомий із відповідачем із шкільних років, йому відомо, що вона у 2019 році народила хлопчика, однак дитина була недоглянута, більше того, була загроза життю і здоров`ю дитини, тому дитину відібрали у матері та помістили у дитячий заклад.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 04.06.2019 року (а.с.9).

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України № 9 від 14.03.2025 року встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кам`янка -Бузька Кам`янка -Бузького району Львівської області, його матір`ю є ОСОБА_1 , відомості про батька ОСОБА_10 записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.59).

Із листа Кам`янка-Бузького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №98 від 29.03.2019 року, вбачається, що в районній базі сімей та осіб, що перебувають у складних сімейних обставинах Кам`янка-Бузького РЦСССДМ знаходиться особа, з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_11 , 1996 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час здійснення соціальної роботи фахівці центру з`ясували, що періодично у нього проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована у АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_12 народила дитину та на даний час разом із дитиною проживає у смт.Добротвір у співмешканця ОСОБА_11 за вказаною вище адресою. У ОСОБА_6 відсутня ID картка, у зв`язку із чим вона не може зареєструвати народження дитини та оформити соціальні виплати (а.с.16)

Розпорядженням Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації №136/02-08/19 від 29.05.2019 року, з врахуванням заяви ОСОБА_1 , малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовано на повне державне забезпечення в Комунальний заклад ЛОР «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» (зміна назви на Комунальне некомерційне підприємство ЛОР «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям») (а.с.8).

Як встановлено відповіді Комунального некомерційного підприємства ЛОР «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям», наданої на запит відділу у справах дітей Червоноградської міської ради Львівської області, за час перебування в закладі ОСОБА_2 його мати ОСОБА_1 відвідувала дитину лише 7 разів (31.05.2019 року, 01.09.2019 року, 03.09.2019 року, 11.09.2019 року, 24.09.2019 року, 15.11.2019 року, 02.02.2020 року), надалі дитину ніхто не навідував, не цікавився його станом здоров`я, фізичним і розумовим розвитком (а.с.15).

Із характеристики на ОСОБА_2 , виданої КНП ЛОР «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Любисток», встановлено, що ОСОБА_13 в колективі КНП ЛОР ЛОСБД «Любисток» перебуває з 30.05.2019 року. ОСОБА_14 контактує охоче, проявляє інтерес до навколишнього процесу, словник наближений до вікової форми, фразову мову використовує, але має труднощі в побудові складних (дизартрія стерта форма) речень, порушена складова слова, тому має недоліки у звуковимові. Рівень розвитку інтелектуальної сфери не відповідає віковій формі. ОСОБА_15 стан переважно у дитини є активним, сміливо комунікує, охоче виконує завдання. Хлопчик розуміє соціальні норми і правила поведінки, однак йому ще важко їх дотримуватись. Це пов`язано з порушенням уваги та зниженням рівня мисленнєвих процесів. Емоції слабо регульовані. Потребує постійного контролю зі сторони дорослого (а.с.14).

Із листа Комунальне некомерційне підприємство ЛОР «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям», адресованого відділу у справах дітей Червоноградської міської ради Львівської області №634 від 23.10.2024 року, вбачається, що малолітній ОСОБА_16 вже досягнув граничного віку перебування у закладі. Водночас, просять вирішити питання про подальше переведення дитини та влаштування у сімейну форму виховання ( а.с.12).

Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області (а.с.75), орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, встановлено, що відповідач не була присутня на засіданні комісії, жодних заперечень та заяв не скерувала.

Разом із тим, як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 19.06.2025 року, поданої через канцелярію суду, остання повністю визнає позовні вимоги, вказала, що не має постійного місця проживання на території України, належних засобів для виховання та утримання дитини.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

В силу статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Встановлено, що ОСОБА_1 не має місця проживання, притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, поведінка відповідачки відносно малолітнього сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Вона не бажає змінювати свою поведінку відносно сина, налагоджувати з ним емоційний та сімейний зв`язок, дбати про сина, проявляти про нього турботу та батьківську опіку, що є ухиленням від виконання обов`язків по вихованню сина, а тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За наведених обставин, враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду (тобто з 17.12.2024 року, а не з 16.12.2024 як просить позивач) і до досягнення дитиною повноліття. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

В силу вимог ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню 2422, 40 гривень судових витрат.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання, призначене на 01.09.2025 року, не з`явились, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту в силу приписів ч.5 ст.268 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь Органу опіки та піклування Шептицької міської ради Львівської області аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.12.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: Виконавчий комітет Шептицької міської ради (Львівська область Шептицький район м.Шептицький пр.Шевченка, 19, );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено 04.09.2025 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська