ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 638/14621/24

провадження № 22-ц/818/3100/25

провадження № 22-ц/818/3101/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В, Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , особі представника ОСОБА_3 , на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 березня 2025 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова 03 квітня 2025 року в складі судді Невеніцина Є.В.

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 05.08.2023 о 19 год. 04 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр-т. Незалежності, 5Б в м. Харкові при виїзді з прилеглої території будинку № 53А по пр-т. Незалежності не надав переваги у русі автомобілю «Volkswagen TS 4Motion», державний номерний НОМЕР_2 , який рухався по пр-т. Незалежності у бік перехрестя з вул. Ромена Ролана та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 10.2 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.10.2023 у справі № 638/9804/23 водія транспортного засобу Volkswagen Jetta НОМЕР_3 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП 05.08.2023 та накладено адміністративне стягнення.

Зазначила, що вона є власником автомобіля «Volkswagen TS 4Motion», державний номерний НОМЕР_2 , який внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди зазнав значних механічних пошкоджень. На даний час автомобіль відновлено.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ТДВ СК «КРЕДО» поліс N?215600400, строк дії з 08.07.2023 по 07.07.2024 включно.

14.08.2023 вона подала на адресу ТДВ СК «КРЕДО» повідомлення про подію, пояснення про обставини події та заяву на виплату страхового відшкодування та інші документи. Транспортний засіб було оглянуто експертом ТДВ СК «КРЕДО».

Відповідно до звіту № 268/2023 від 04.09.2023, складеного суб?єктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_4 матеріальний збиток автомобіля Volkswagen TS 4Motion, державний номерний НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 05.08.2023, без врахування величини втрати товарної вартості складає 419 071,59 грн.

Зазначила, що страховиком сплачено страхове відшкодування в розмірі 156 800,00 грн (160 000,00 грн. - 3200,00 грн. = 156 800,00 грн., де 160 000,00 грн. - ліміт згідно з полісом, 3200,00 грн. - франшиза згідно полісу). Однак, отриманого розміру страхового відшкодування не вистачило на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, оскільки запчастини, які підлягають заміні, коштують набагато більше, ніж розраховано у вищевказаному висновку, так як їх вартість зазначена з урахуванням фізичного зносу. Таким чином загальна сума відшкодування матеріальної шкоди становить 265 471,59 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 265 471,59 грн відшкодування матеріальних збитків, судовий збір в розмірі 2654,80 грн та витрати на правову допомогу.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 265 471,59 грн; стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2654,80 грн.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 03 квітня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення змінити в частині розміру стягнення матеріальної шкоди, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частку матеріальної шкоди у розмірі 19 124,33 грн; додаткове рішення змінити, зменшивши судові витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам; перерозподілити судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно чинного законодавства для констатації транспортного засобу як фізично знищеного за критерієм економічної необґрунтованості його ремонту, порівнювати необхідно саме вартість відновлювального ремонту, яка в даному випадку становить 507698,73 грн, що перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП (419071,59 грн) Вартість відновлювального ремонту та вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу це абсолютно різні величини які відрізняються одне від одного врахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Така величина як вартість відновлювального ремонту не передбачає врахування коефіцієнту фізичного зносу. Зі змісту Звіту вбачається, що розмір матеріального збитку оцінювачем було визначено у розмірі його ринкової вартості 419071,59 грн, оскільки вартість ремонту автомобіля (507698,73 грн) більша ринкової вартості автомобіля (419071,59 грн). Наведене узгоджується зі змістом листа Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» від 30.09.2024 №1664, до листа додані докази вартості транспортного засобу до та після ДТП. З листа вбачається, що позивачу було здійснено страхове відшкодування саме на підставі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як за фізично знищений автомобіль оскільки згідно звіту оцінювача вартість відновлювального ремонту (507698,73грн.) перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП (419071,59 грн.). Страховою компанією було розраховано різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Оскільки така різниця становить 175924,42 грн., що перевищувало страхову суму за шкоду майну (160 тис.), потерпілому було сплачено страховий ліміт з відрахуванням франшизи. Різниця між вартостями транспортного засобу до та після ДТП складає: 419 071,59грн. - 243 147,26 грн = 175924,33 грн. В той час як Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» відшкодувала позивачці суму у розмірі 156800,00 грн. Таким чином частка майнової шкоди, що наразі залишилась невідшкодованою позивачці становить: 175924,33 грн. 156800 грн. = 19124,33 грн. Отже законна і обґрунтована сума майнової шкоди яка може бути стягнена з відповідача на користь позивачки становить 19 124,33 грн. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, розмір стягнутих додатковим рішенням судових витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню пропорційно задоволеним вимогам.

19 травня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вважала судові рішення законними, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилалася на те, що доводи відповідача про те, що ремонт автомобіля є економічно не обґрунтованим, оскільки він є фізично знищеним є безпідставними, оскільки вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових (198633,29 грн) є меншою за ринкову вартість автомобіля до ДТП (419071,59 грн).

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, рішення та додаткове рішення суду змінити.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції виходив з доведеності заявлених позовних вимог.

Додаткове рішення мотивовано тим, що сума витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 6000,00 грн визначена пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 серпня 2023 року о 19-04 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_5 , по пр-ту Незалежності, 5Б в м. Харкові при виїзді з прилеглої території будинку №53-А по пр-ту Незалежності не надав переваги у русі автомобілю «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п.10.2 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Поставною Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2023 року у справі №638/9804/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.8-9).

Власницею автомобіля «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 є ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно полісу №215600400 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» з лімітом відповідальності страхового відшкодування на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоров?ю - 320 000,00 грн, за шкоду заподіяну майну 160 000,00 грн, розмір франшизи 3200,00 грн (а.с.10).

Згідно звіту №268/2023, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 05 серпня 2023 року, без урахування величини втрати товарної вартості складає 419071,59 грн. При цьому, зі звіту вбачається, що ринкова вартість автомобіля «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 на момент пошкодження складає 419 071,59 грн, вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 507 698,73 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 198 633,29 грн. З ремонтної калькуляції вбачається, що вартість ремонту 507 698,73 грн (а.с.11-37, 111-120).

Також матеріали справи містять рахунок № ADZN071474-01 від 07 серпня 2023 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Автодом Харків», відповідно до якого вартість ремонту автомобіля «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 становить 504 094,78 грн з ПДВ (а.с.38).

Відповідно до звіту № 20605/3011206 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу, складеного 17 вересня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Южтрансінвест», вартість утилізації пошкодженого ктз «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 може складати 243 147,26 грн (а.с.122-123).

За повідомленням Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» № 1664 від 30 вересня 2024 року, відповідно до звіту № 3011206/2023 від 04 вересня 2023 року вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу складає 507698,00 грн, ринкова вартість автомобіля «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 складає 419071,59 грн. Автомобіль вважається фізично знищеним і вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості транспортного засобу до ДТП 419071,59 грн. Відповідно до звіту №20605/3011206 від 17.09.2023 вартість утилізації пошкодженого майна складатиме 243147,26 грн. Оскільки розрахована сума 175924,42 перевищує розмір страхової суми (ліміт відповідальності) згідно полісу, яка дорівнює 160000,00 грн на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну, потерпілій особі підлягає до виплати ліміт страхової суми згідно полісу, за вирахуванням франшизи за полісом 3200 грн. ТДВ СК «Кредо» страховим актом №3011206-1 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ та спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 , які сталися 05 серпня 2023 року, страховим випадком та призначено страхове відшкодування у розмірі 156 800,00 грн (а.с.80).

ОСОБА_1 зазначає, що її автомобіль «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 відновлено.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в чинній редакції транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

У постанові Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22 (провадження № 61-2507св23) зазначено, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи свідчать про те, що за звітом №268/2023 від 04 вересня 2023 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 05 серпня 2023 року, без урахування величини втрати товарної вартості складає 419071,59 грн.

При цьому, зі звіту вбачається, що ринкова вартість автомобіля «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 на момент пошкодження складає 419 071,59 грн, вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 507 698,73 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 198 633,29 грн. З ремонтної калькуляції вбачається, що вартість ремонту 507 698,73 грн.

Відповідно до звіту № 20605/3011206 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу, складеного 17 вересня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Южтрансінвест», вартість утилізації пошкодженого ктз «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 може складати 243 147,26 грн.

Матеріали справи містять рахунок № ADZN071474-01 від 07 серпня 2023 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Автодом Харків», відповідно до якого вартість ремонту автомобіля «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 становить 504 094,78 грн з ПДВ.

ОСОБА_1 стверджує, що вона свій автомобіль відновила.

Матеріали справи свідчать та сторонами не спростовується, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» виплачена ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 156 800,00 грн, яке розраховано виходячи з вартості автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди та вартості пошкодженого транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи ОСОБА_1 про те, що завданий їй матеріальний збиток в загальній сумі складає 419 071,59 грн та саме з цієї суми підлягає відрахування належних їй сум, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи свідчать про те, що її автомобіль вважається фізично знищеним, тому в даному випадку власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищують його вартість на момент дорожньо-транспортної пригоди, його ремонт є економічно необґрунтованим, тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, за вирахуванням сплаченого страхового відшкодування.

Таким чином ОСОБА_1 має право на компенсацію за рахунок ОСОБА_2 в розмірі 19 124,33 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної з економічною недоцільністю ремонту автомобіля «Volkswagen T5 4Motion», реєстраційний номер НОМЕР_6 (419071,59 грн (ринкова вартість автомобіля до ДТП) 243147,26 грн (ринкова вартість автомобіля після ДТП) = 175924,33 грн 156800,00 грн (сума страхового відшкодування).

Щодо додаткового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

Матеріали справи свідчать про те, що в суді першої інстанції інтереси ОСОБА_1 представляла адвокатка Жукова В.М., яка діяла на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 11 червня 2024 року, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1166169 від 11 червня 2024 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ № 000389 від 31 травня 2017 року та вказаним адвокатом було підготовлено позовну заяву, заяву про усунення недоліків, заяву про розгляд підготовчого засідання без участі позивача та представника, заява та два клопотання про відкладення розгляду справи, додаткові пояснення у справі, заяву про уточнення анкетних даних. Також адвокатка була присутня в судових засіданнях: 19 вересня 2024 року в залі суду 13 хв., 10 грудня 2024 року в залі суду 14 хв., 05 лютого 2025 року 42 хв., 06 березня 2025 року 13 хв.

Відповідно до пункту 4.2 договору про надання правничої (правової) допомоги від 11 червня 2024 року, гонорар адвоката складає 16 000,00 грн, вартість послуг за участь у судових засіданнях складає 1500,00 грн за одне засідання.

18 березня 2025 року між адвокаткою Жуковою В.М. та ОСОБА_1 складено акт про надання правничої допомоги до договору від 11 червня 2024 року, за яким надано наступну допомогу: вивчення та аналіз документів клієнта, підготовка та подача позовної заяви до суду першої інстанції, підготовка та подача заяв, клопотань, додаткових пояснень, вартість 16 000,00 грн; представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції, прийняття участі у судових засіданнях 4500,00 грн, всього 20 500,00 грн.

Матеріали справи містять квитанцію про сплату ОСОБА_1 вказаних послуг.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково 7,20%, тому колегія суддів вважає, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1476,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, що і становить 7,20% від заявленої суми на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено на 7,20%, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 191,15 грн підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 по суті вимог задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3185,76 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Шляхом взаємозаліку зазначених сум з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2994,61 грн (3185,76 грн 191,15 грн).

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , особі представника ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 березня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 19 124,33 грн в рахунок відшкодування матеріальних збитків.

Додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова 03 квітня 2025 року змінити в частині сум стягнення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1476,00 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Здійснити перерозподіл судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2994,61 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова