РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

за участю секретаря Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-

встановив:

08.09.2016 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 03.06.2011 року ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ Приватбанк, ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банкківських послуг, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредитну картку Універсальна. 08.07.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку GOLD, відповідно до тарифів якої, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку GOLD, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, в яких зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і дає банку право в будь-яки момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним а банком договір. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, а також іншими витратами відповідно до умов договору та не виконав зобовязання за вказаним договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязання за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2015 року має заборгованість 30 673,44 грн, яка складається з наступного: 16000,00 грн. заборгованість за кредитом; 11819,61 грн - заборгованість по процентам за користувння кредитом; 917,00 заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована ставка); 1436,83 грн - штраф (процентна складова). На підставі викладено, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.07.2013 року у розмірі 30673,44 грн та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.11.2016 року суддєю Єпішиним Ю.М. прийнято до провадження справу та призначено до судового розгляду.

27.12.2016 року від представника відповідача Дубкова В.І. надішли заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що відповідач частково не згоден з позовом, на його думку висновок позивача, що підписанням анкети-заяви від 03.06.2011 року відповідач підтвердив, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і правилами наданя банківських послуг, а також тарифами банк складає договір про надання банківських послуг між ним та банком, не відповідає вимогам чинного законодавства. Анкета - заява від 03.06.2011 року не містить всіх зазначених істотних умов договору: а саме: відсутні відомості про розмір кредиту, строки його погашення, строк дії договору, порядок зміни і припинення його дії, розмір процентної ставки та інші умови. При заповненні бланку анкети -заяви відповідач не ознайомився з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банк і зазначні дкумени не підписував. Крім того, процентна ставка за кредитом неправомірно збільшена позивачем в односторонньому порядку. На думку відповідача, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом з урахуванням процентних ставок 32,4 та 42% є необгрунтованими та не підлягают задоволенню. Також, представник відповідача вважає, що що позов в частині стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) предявлено позивачем за межами строку позовної давності та просить застосувати позовну давність. У звязку з чим, передставник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача неустойки, а саме: заборгованість за пенею та комісією в сумі 917,00 грн, штрафів в сумі 500,00 грн - штраф (фіксована ставка); 1436,83 грн - штраф (процентна складова) та заборгованість за договором з урахуванням підвищеної процентної ставки 32,4% та 42%.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.04.2017 року справа передена в провадження судді Хайдарової І.О., у звязку з закінченням терміну повноваженнь судді Єпішина Ю.М.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.04.2017 року суддею Хайдаровою І.О. прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2018 року суддею Хайдаровою І.О. розгляд цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовоного провадження без виклику сторін.

28.02.2018 року представником відповідача Дубковим В.І. подано відзив на позов, в якому провить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача неустойки, а саме: заборгованість за пенею та комісією в сумі 917,00 грн, штрафів в сумі 500,00 грн - штраф (фіксована ставка); 1436,83 грн - штраф (процентна складова) та заборгованості за кредитом з урахуванням підвищено процентної ставки 32,4 і 42%.

02.03.2018 року відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності в частині стягнення з відповідача неустойки, а саме: заборгованість за пенею та комісією в сумі 917,00 грн, штрафів в сумі 500,00 грн - штраф (фіксована ставка); 1436,83 грн - штраф (процентна складова).

08.06.2018 року представником позивача надано до суду вдповідь на відзив, в якому зазначив, що 03.06.2011 року ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ Приватбанк, ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банкківських послуг, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредитну картку Універсальна. 08.07.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку GOLD, відповідно до тарифів якої, відповідач отримав кредит у розмірі 16000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки - 05/2017. Відповідачем було підписано заяву про прєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У данній заяві зазначено, що підписавши заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами наданя банківських послуг, в тому числі з Умовами таправилами обслуговування по платіжним карткам, розташованих на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засівдчюється власним підписом в заяві про приєднання. На підставі поданої заяви, що разом з умовами та правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, тарифами, що розташовані на офійному веб-сайті банку складають договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач. Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку. Згідно до анкети-заяви від 03.06.2011 року, яка надана позивачем, вбачається, що в ній зазнчена настуна інформація, надана відповідачем особисто: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Також, до матеріалів позовоної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, з якої вбачається, що відповідачу встановлено процентну ставку, вказано розміри комісй та штрафів тощо. На думку позивача, сторонами при укладанні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідач був ознайомлений саме із зазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг та наказ банку від 06.03.2010 року, яким були затвердженні зазначені Умови та правила надання банківських послуг. Також, позивач зазначив, що відповідач користувався кредитними грошими, отримував кошти через банкомат, проводив розрахунки. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований. Щодо розміру процентної ставки представник позивача зазначив, що її розмір, тип та порядок сплати за кредитним договором були визначні у договорі та були змінені наказами банку. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.08.2014 року та 15.03.2015 року та від відповідач заяв про розірвання кредитного договору до банку не надходило. Представником позивача щодо заявленого пропуску строку позовної давності зазначено, що по данному договору було відкрито картковий рахунок , встановлено кредитний ліміт на картку, а сума обовязкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використанного кредитного ліміту. На думку представника позивача, підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення забовязання триває, відповідач не виконував свої зобовязання за кредитом. У звязку з чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05.03.2019 року справа передена в провадження судді Прохоренко В.В. у звязку з закінченням терміну повноваженнь судді Хайдарової І.О.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.03.2019 року суддею Прохоренко В.В. прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду.

12.10.2020 року представником відповідача Дубковим В.І. надано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову АТ Приватбанк про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 30673,44 грн, зазначивши, що у анкеті-заяв про приєднання до умов та правил надання банківських послуг позичальника процентна ставка не зазначена. У цій же анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафи) за порушення зобовязання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Анкета -заява від 03.06.2011 року не містить всіх зазначених істотних умов договору, в якій відсутні відомості про розмір кредиту, строк його погашення, строк дії договору, порядок зміни і припинення його дії, розмір процентної ставки та інші умови. На думку представника відповідача, з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість за кредитом, яка згідно з розрахунком складає 16000,00 грн. Відповідно до цього ж розрахунку, відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом сплачено 43451,75 грн, що перевищує заборгованість за кредитом. Також, відповідач не був належним чином повідомений про підвищення процентної ставки, що є неправомірним з боку банку.

04.11.2020 року представником позивача до суду надана відповідь на відзив, в якій додатково зазначив, що зміст кредитного договору було зафіксовано в документах: заяві позичальника, Умовах та равилах надання банківських послуг та тарифах, тобто між сторонами було укладено договір у письмовий формі та не суперечить чинному законодавству. Сторонами при укладанні договору були визначені усі істотні умови договору.

25.02.2021 року представником позивача надана до суду заява про зменьшення розміру позовних вимог, в якій позивач зменьшує розмір позовних вимог, та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № б/н від 03.06.2011 року в розмірі 48361,52 грн, з яких 16000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 16000,00 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 32361,52 грн заборгованість за простроченими відсотками та понесені судові витрати.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 21.10.2024 року справа передена в провадження судді Майдан С.І., у звязку із звільненням у відставку з посади судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_2 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.10.2024 року суддею Майдан С.І. прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача Іванов С.С. в судовму засіданні позовні вимоги не визнав. В останнє судове засідання представник відповідача Іванов С.С. та відповідач не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 03.06.2011 року ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ Приватбанк, ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банкківських послуг, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредитну картку Універсальна.

08.07.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на кредитну картку GOLD, відповідно до тарифів якої, відповідач отримав кредит у розмірі 16000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки - 05/2017.

Відповідач при підписанні анкети-заяви від 03.06.2011 року підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» «Тарифами», складає між ними та банком договір про надання банківських послуг, що що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві.

При укладнні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на пілставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Відповідачем було підписано заяву про прєднання до Умов та правил надання банківських послуг, з якою відповідач ознайомився та погодився з Умовами та правилами наданя банківських послуг, в тому числі з Умовами таправилами обслуговування по платіжним карткам, розташованих на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування.

На підставі поданої заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором,забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку, яким відповідач користався та здійснював відповідні операції.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, а також іншими витратами відповідно до умов договору та не виконав зобовзання за вказаним договором..

З розрахунку заборгованості за вказаним договором, який надано позивачем, вбачається, що станом на 31.10.2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 30 673,44 грн, яка складається з наступного: 16000,00 грн. заборгованість за кредитом; 11819,61 грн - заборгованість по процентам за користувння кредитом; 917,00 заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована ставка); 1436,83 грн - штраф (процентна складова).

Позивач скориставшись своїм процесуальним правом зменьшив розмір та уточнив свої позовні вимоги заявою від 25.02.2021 року, відповідно до якої, просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 03.06.2011 року в розмірі 48361,52 грн станом на 30.09.2020 року, з яких 16000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 16000,00 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 32361,52 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено ст.1055 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин норми ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору.

Так, споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснювати свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Суд вважає, що при укладенні договору з відповідачем, позивач не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк, а тому Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.06.2011 року шляхом підписання заяви-анкети.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.06.2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.

Умови та правила надання банківських послуг та заява відповідача, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, надані Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Тому суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин з 03.06.2011 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті www.privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.06.2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Даний висновок суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019.

Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 03.06.2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Проте, суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому відповідач має повернути заборгованості за тілом кредиту.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16000,00 грн., у т.ч 16000,00 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту.

В задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками має бути відмовлено.

При цьому, доводи відповідача про погашення ним кредитної заборгованості у сумі більше ніж заборгованість за кредитом є безпідставними, оскільки позивачем при розрахунку заборгованості станом на 30.09.2020 року враховані сплачені відповідачем суми платежів на погашення заборгованості за кредитом.

Щодо застосування строків позовної давності в частині стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені), заявленої відповідачем, суд до уваги не приймає, оскільки позивачем були зменьшені позовні вимоги та не заявлено данної вмоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.207,526,610,611,617,1048,1054 ЦКУкраїни, ст. ст.77-81,141, 263, 265, 280-283, 287 ЦПКУкраїни, суд

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д) заборгованість за договором №б/н ід 03.06.2011 року у розмірі 16000,00 грн, як заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д) витрати, понесені по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І.Майдан