Провадження № 2/205/4366/25
У Х В А Л А

03 вересня 2025 року Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Мадьонової Я.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до держави Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вищевказана позовна заява.

Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 21 липня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві заявляв клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, однак про причини неявки суд не повідомив та не надав клопотання про відкладення або розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до змісту позовної заяви, в якій позивач просить суд стягнути з держави Російської Федерації на його користь моральну шкоду в розмірі 35 000 євро, що еквівалентно 1 676 598 грн.

Позивач посилався, що звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Однак, законом визначено, що звільняються від сплати судового збору позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тобто законодавець чітко окреслив випадки, коли позивач звільняється від сплати судового збору, а саме при наявності у позивача таких наслідків, які настали для позивача через збройну агресію РФ, а саме: вимушене переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

У той же час, позивач, посилаючись на вказаний пункт 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не надав жодних доказів, що для нього настали вказані вище наслідки і він має право на звільнення від судового збору.

Посилання позивача в заяві про усунення недоліків від 21 липня 2025 року на номери справ інших судів першої інстанції не може прийматися судом до уваги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року складає 3028 гривень.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір сплачується за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,20 грн.) і та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 15 140 грн.).

Отже, позивачем не виконано зазначені вимоги закону, оскільки з позовної заяви ОСОБА_1 встановлено, що вона містить вимогу майнового характеру в розмірі 1 676 598 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивачу необхідно надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 15 140,00 грн., оскільки 1% від суми майнових вимог складає 1 676 598 грн., що на суму в розмірі 16 765,98 грн., або надати до суду документ, який звільняє від сплати судового збору.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Отже, враховуючи вказані недоліки, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунені, позовна заява буде залишена без розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 187, 247 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Попередити позивача, що відповідно до положень: ч. 13 ст. 187 ЦПК України та п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у разі не виконання ухвали суду у встановлені строки, позовна заява підлягатиме залишенню без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.П. Терещенко

.