Справа № 279/3384/25
Провадження № 2/279/1583/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/3384/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, зазначивши, що 28.09.2023 року між ТОВ" Лінеура Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір № 4016204 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, в електронній формі, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Х541», відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 4100 грн., строком на 360 днів (з 28.09.2023 року по 22.09.2024 року), процентна ставка становить 2% в день. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту НОМЕР_1 відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 року між ТОВ «Ліунера України» та ТОВ « Універсальні платіжні рішення» .

29.09.2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір №7119828, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором « А9957», про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 5200 грн.,строком на 364 дні, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 14 днів на платіжну карту НОМЕР_1 .Зарахування кредитних коштів на платіжну карту НОМЕР_1 відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № 190122-1 про переказ коштів від 19.01.2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ « Пейтек Україна» .

24.05.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №24/05/2024, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія " Фінтраст Україна" набуло право вимоги за кредитним договором № 4016204 від 28.09.2023 року укладеним між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1

27.05.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №27/05/2024, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія " Фінтраст Україна" набуло право вимоги за кредитним договором №7119828 від 29.09.2023 року укладеним між ТОВ " Авентус Україна " та ОСОБА_1 .

Рішенням № 251124/1 від 25.11.2024 року змінило найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фінтраст Капітал».

Оскільки, відповідач порушила умови договору, станом на 24.05.2024 року має заборгованість за кредитним договором № 4016204 від 28.09.2023 року в розмірі 33456 грн., з яких: 4100 грн. тіло кредиту, 19434 грн. заборгованість за процентами первісного кредитора та 9922 грн. проценти за 121 календарний день, станом на укладання договору факторингу.

Також заборгованість за договором № 7119828 від 29.09.2023 року становить 25896 грн., яка складається з суми заборгованості тіла кредиту - 5200 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 7864,48 грн., та 12831,52 грн. нараховані проценти за 124 календарних днів, за період з 27.05.2024 року по 27.09.2024 року.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4016204 від 28.09.2023 року в сумі 33456 грн. та заборгованість за кредитним договором № 7119828 від 29.09.2023 в розмірі 25896 грн., та понесені судові витрати в сумі 2422 грн. зі сплати судового бору та 15000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позову, з тих підстав, що позивач не надав жодного належного доказу про укладення нею кредитного договору через мобільний додаток: відсутні підписаний екземпляр договору, легування входу до особистого кабінету, ІР-адреси, час, пристрій, ідентифікаційні документи.

Вказала, що з матеріалів позовної заяви неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних про здійснення операції. Такий лист не є розрахунковим документом та не підтверджує переказу коштів, операцій по банківському рахунку, оскільки такий документ не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містять повного номера картки, з можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача. Також зазначає, що грошові кошти були перераховані через невстановленого посередника. Так у наданому позивачем кредитному договорі відсутні будь- які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. Позивачем не надано детального розрахунку суми заборгованості в розмірі 59352 грн., та не надано жодних документів, які б підтверджували правомірність стягнення пені та комісії, також позивач просить стягнути заборгованість за нарахованими та невиплаченими відсотками. Також відповідач не погоджується з сумою витрат на правову допомогу.

Представником позивача адвокатом Столітнім М.М. подано відповідь на відзив.

З доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач не погоджується, вважає їх такими, що не відповідає дійсності та вимогам чинного законодавства.

28.09.2023 року між ТОВ « Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ « Лінеура Україна» було укладено електронний договір № 4016204 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, сума кредиту складає 4100 грн.

29.09.2023 року між ТОВ « Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ « Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7119828 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, сума кредиту складає 5200 грн.

На підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ « Лінеура Україна», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора « Х541», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису,у відповідності до вимог ч.6 та 8 ст.11 і ст.12 Закону України « Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Також позивачем надано всі докази про укладення ОСОБА_1 кредитного договору між нею та ТОВ « Авентус Україна», який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «А9957», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису.

Представник позивача зазначив, що відповідач, оформляючи кредитні договори, заходив на Веб сайт « ТОВ « Лінеура Україна» https://credit7.ua або Мобільний за стосунок «Credit7» та Веб -сайт « Авентус Україна» https://www.creditplus.ua, реєстрував та створював електронні кабінети , в яких йому надходило текст Кредитних договорів та де він мав та на теперішній час має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою ч.2 ст.12 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом, тощо. Таким чином відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету має тільки відповідач.

А тому не має жодних сумнівів в тому, що 28.09.2023 року між ТОВ « Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було досягнуто згоди всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір №4016204 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Також не може бути спростовано, що 29.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ « Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7119828 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог, зазначених в договорі.

Щодо перерахування коштів та розрахунків, представник позивача зазначив, що переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору № 4016204 від 28.09.2023 року між ТОВ « Лінеура Україна» та ОСОБА_1 здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 ,яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ « Універсальні Платіжні Рішення». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № РК П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 року між ТОВ« Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».

За інформацією ТОВ « Універсальні Платіжні Рішення» , відповідно до зазначеного договору про переказ коштів, грошові кошти в сумі 4100 грн. успішно перераховані на платіжну карту № НОМЕР_1 , яку під час укладення договору було особисто зазначено відповідачем.

Переказ коштів виданих в рамках кредитного договору № 7119828 від 29.09.2023 року між ТОВ « Авентус Україна» та ОСОБА_1 здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 ,яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ « Пейтек Україна». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № 190122-1 про переказ коштів від 19.01.2022 року між ТОВ « Авентус Україна» та ТОВ « Пейтек Україна».

Крім того вказав, що платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента.

Також відповідачем у зазначений кредитний період не здійснено оплат на рахунок Первісних кредиторів, спрямовані на оплату тіла кредиту та оплату процентів за користування грошовими коштами. Станом на дату укладання Договорів факторингу 24.05.2025 року з ТОВ « Лінеура Україна» та 27.05.2025 року з ТОВ « Авентус Україна» дії кредитних договорів від 28.09.2023 року та 29.09.2023 року не закінчились.

Тому нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках Кредитних договорів, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору.

Щодо подання доказів про надання правничої допомоги, представником позивача було подано до суду позовну заяву, до якої долучено належні та допустимі докази.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тлумачення ч. 1 ст.512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч.2 ст.718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення ст.516, ч.2 ст.517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

З наведено вище слід прийти до однозначного висновку про те, що до ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" перейшли всі права кредитора за кредитними договорами № 4016204 від 28.09.2023 року та № 7119828 від 29.09.2023 року.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн».

Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитні договори № 4016204 від 28.09.2023 року та № 7119828 від 29.09.2023 року містять електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.7 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Стаття 1050 ЦК України зазначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на ті обставини, що 28.09.2023 року між ТОВ " Лінеура Україна" та ОСОБА_2 було укладено електронний договір № 4016204 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 4100 грн., строком на 360 днів ( з 28.09.2023 року по 22.09.2024 року), зі сплатою 2 % від на кожен день користування кредитом. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів.

29.09.2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір №7119828, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором « А9957», про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 5200 грн.,строком на 364 дні, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 14 днів на платіжну карту НОМЕР_1 .

24.05.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №24/05/2024, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія " Фінтраст Україна" набуло право вимоги за кредитним договором № 4016204 від 28.09.2023 року укладеним між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1

27.05.2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №27/05/2024, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія " Фінтраст Україна" набуло право вимоги за кредитним договором №7119828 від 29.09.2023 року укладеним між ТОВ " Авентус Україна " та ОСОБА_1 .

Про відступлення права вимоги відповідач був повідомлений належним чином. ( а.с.34)

Позивачем надано докази про зарахування на рахунок відповідача коштів в розмірі 4100 грн. за договором № 4016204 від 28.09.2023 року (а.с.75) та зарахування на відповідача коштів в розмірі 5200 грн. за договором № 7119828 від 29.09.2023 року ( а.с. 124-129)

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія " Фінтраст Капітал " за договором № 4016204 від 28.09.2023 року про надання споживчого кредиту за період з 28.09.2023 року по 24.05.2024 року в розмірі 33456 грн.: 4100 грн. тіло кредиту, 19434 грн. проценти за користування грошовими коштами первісного кредитора таза період з 5.05.2024 року по 22.09.2024 року нарахованими процентами за договором факторингу ( 121 календарний день) в сумі 9922 грн.

За договором №7119828 від 29.09.2023 року про надання споживчого кредиту, має заборгованість в розмірі 25896 грн.: 5200 грн. тіло кредиту, 7864,48 грн. проценти за користування грошовими коштами первісного кредитора та за період з 27.05.2024 року по 27.09.2024 року нарахованими процентами за договором факторингу (124 календарний дні) в сумі 12831,52 грн.

Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачем на час розгляду справи не спростована.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала.

Згідно зі ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Відповідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладених договорів не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживала, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитними договорами.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору.

Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу в ромірі 10500 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, акт № 8683 прийому -передачі виконаних робіт ( наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, від 26.05.2025 року.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України».

Також у постанові від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Так, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі (надання консультації, складення частково тотожних за змістом документів, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження), враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 5000 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Керуючись ст.ст.4-12,141,247,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.525,526,530,549,610-612,628,629,638,1048,1050 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" - 33 456 (тридцять три тисячі чотириста п`ятдесят шість ) гривень заборгованості за кредитним договором № 4016204 від 28.09.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" - 25896 ( двадцять п`ять тисяч вісімсот дев`яносто шість ) гривень заборгованості за кредитним договором № 7119828 від 29.09.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та 5 000 (п`ять тисяч) гривень за надання професійної правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", місце находження: 03150,м. Київ,вул.Загородня, 15, офіс 118/2, ЄДРПОУ- 44559822.

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП- НОМЕР_2 .

Суддя Леся НЕДАШКІВСЬКА

копія згідно з оригіналом