Справа №591/9830/25
Провадження № 2-з/591/76/25
Ухвала

про забезпечення позову

01 вересня 2025 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Зеря Ю.О., розглянувши заяву представника позивачки про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , до відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договору недійсним та визначення частки боржника у спільному майні,

установила:

29.08.2025 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , до відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договору недійсним та визначення частки боржника у спільному майні.

Разом із позовом до суду надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивача просить суд вжити заходів забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у даній справі шляхом заборони ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , чи іншим особам, які діють за її дорученням, відчужувати у будь-який спосіб житловий будинок загальною площею 184 ,7 кв.м, житловою площею 89,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна:01, та земельну ділянку кадастровий номер :08:004:0015, загальною площею 0,0654 га за цією ж адресою.

Розглянувши без повідомлення учасників справи подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 149 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом частини першої статті 150 даного Кодексу позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається із змісту поданої представником позивача заяви, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась з позовом до відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та визначення частки боржника у спільному майні.

Позов обґрунтований тим, що перший відповідач, будучи боржником у виконавчому провадженні, відкритому на виконання судового рішення у справі № 591/8660/23, стягувачем у якому є позивачка, у незаконний, на думку останньої, спосіб здійснив відчуження нерухомого майна, яке перебувало у спільній сумісній власності подружжя першого та другого відповідачів, чим фактично здійснив намір ухилитись від виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 10000 (десяти тисяч) доларів США, а також 30000 (тридцяти тисяч) грн судових витрат по оплаті правничої допомоги. У зв`язку з цим позивачкою поданий до суду позов про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, які перебували у спільній сумісній власності подружжя відповідачів та визначення частки першого відповідача як боржника у спільному майні подружжя з метою можливого звернення стягнення на таке майно боржника у ході примусового виконання судового рішення у справі № 591/8660/23.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що оспорюваний договір було укладено виключно з метою ухилення від виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Зі змісту договору вбачається, що ОСОБА_4 , як дарувальник, подарувала своїй доньці ОСОБА_5 , як обдаровуваній, від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 22.05.2024 діяв її батько - відповідач у справі та боржник у виконавчому проваджені ОСОБА_3 .

У той же час цей правочин вчинений і щодо майна відповідача ОСОБА_3 , який є боржником позивача за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30.07.2024 у справі № 591/8660/23, яке набрало законної сили 06.09.2024.

Зокрема, в пункті 15 договору дарування від 11.04.2025 зазначено, що цей правочин вчинено за згодою чоловіка дарувальника - ОСОБА_3 , що підтверджується його заявою про згоду від 11.04.2025 № 2527.

Тобто відповідачу ОСОБА_3 належало право власності на частку відповідного будинку та земельної ділянки як спільної сумісної власності подружжя і оскаржуваний договір очевидно було укладено з метою унеможливлення звернення стягнення на частку відповідача ОСОБА_3 у цьому майні.

На цей час ОСОБА_3 , маючі повноваження на укладення правочинів від імені титульного власника будинку та земельної ділянки відповідача у справі ОСОБА_5 , та у зв`язку з пред`явленням позову у даній справі, може від імені своєї доньки відчужити майно на користь третіх осіб, що ускладнить як виконання рішення суду у цій справі та справі № 591/8660/23 про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь позивачки так і унеможливить захист прав позиваки у визначений нею спосіб.

Також представник позивачки звертає увагу, що ОСОБА_3 вже діяв у відповідний незаконний спосіб, так як після ухвалення судового рішення у справі № 591/8660/23 відчужив належну йому частку у спільному майні саме з метою ухилення від виконання рішення про стягнення з нього боргу, тобто, зазначені у заяві ризики є реальними.

У зв`язку з цим наявні об`єктивні підстави для застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачці ОСОБА_5 та іншим особам, які діють від її імені, на відчуження спірного житлового будинку та земельної ділянки.

Відповідно роз`яснень, наведених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на

підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

При розгляді заяви про забезпечення позову встановлено, що позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору дарування житлового будинку загальною площею 184 ,7 кв.м, житловою площею 89,4 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01, та земельної ділянки кадастровий номер :08:004:0015, загальною площею 0,0654 га за цією ж адресою, при цьому запропоновані представником позивачки заходи забезпечення позову стосуються заборони відчуження нерухомого майна, яке безпосередньо стосується предмету позову у даній справі.

Судом враховано, що спосіб забезпечення позову, який просить застосувати представник позивачки, жодним чином не призведе до порушення прав відповідачів щодо користування та володіння майном, а лише запровадить обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог, та дозволить забезпечити реальне виконання можливого рішення суду та захисту прав позивача.

Зазначений вид забезпечення позову відповідає вимогам статті 150 ЦПК України, є співмірним із заявленими позовними вимогами та гарантує виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що існує реальна загроза неможливості ефективного захисту і поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Згідно із пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, накладення арешту на спірне майно не порушує прав володіння та користування вказаним майном і такий захід забезпечення підлягає скасуванню у разі відмови позивачу в задоволенні позову.

Керуючись статтями 149-153, 260, 261, 353, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Турченка С.П. про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , чи іншим особам, які діють за її дорученням, відчужувати у будь-який спосіб житловий будинок загальною площею 184 ,7 кв.м, житловою площею 89,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 01, та земельну ділянку кадастровий номер :08:004:0015, загальною площею 0,0654 га за цією ж адресою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (частина перша статті 157 УПК України).

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів (частина друга статті 157 ЦПК України).

Суддя Ю.О. Зеря