Справа № 936/701/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів: Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 26 липня 2024 року у справі № 936/701/24 за позовом АТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі по тексту АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що АТ «ПУМБ» 18.01.2021 на підставі кредитного договору та платіжної інструкції видано ОСОБА_1 кредит у сумі 63 433 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.04.2024 складає 82 643,57 грн, з яких: 55 504,52 грн заборгованість за кредитом; 16,97 грн заборгованість за процентами; 27 122,08 грн заборгованість за комісією. Позивач направив відповідачу письмову вимогу на адресу місця проживання, яку він вказав у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. У зв`язку з наведеним просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 82 643,57 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 26 липня 2024 року позов АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 82 643,57 гривні та судовий збір у розмірі 2 422, 40 гривні, а всього 85 065, 97 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив таке у апеляційному порядку та просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами обставин того, що відповідач підписав договір, ознайомлений із всіма умовами та правилами, погодився із процентною ставкою. Зазначає, що відсутність підпису позичальника на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення позичальника і відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погодження підписом позичальника, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження позичальника, відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Крім цього, звертає увагу суду на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості наданий до позовної заяви не є первинним документом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.01.2021 ОСОБА_1 підписав заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 601, та сторони погодили усі істотні умови, зокрема: суму споживчого кредиту у розмірі 63 433 грн. 00 коп., строк кредитування - 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних (а.с. 8). Сторони також узгодили, що кредит надається шляхом видачі через касу.

Цього ж дня, ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, який містить детальний розпис умови кредитування, складових загальної вартості кредиту та інформацію, надану йому як споживачеві до укладення договору про споживчий кредит. Зважаючи на те, що у Законі України "Про споживче кредитування" паспорт споживчого кредиту трактується як інформація, яка надається споживачеві перед укладенням договору про споживчий кредит, в силу позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.05.2022 у справі N 393/126/20, він може свідчити про належне ознайомлення відповідача з умовами кредитування.

Підписанням заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ОСОБА_1 беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору, що розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua, в повному обсязі.

Таким чином, укладений ОСОБА_1 договір за своєю суттю є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України. Із наведеного вище порядку при укладенні договору позичальником здійснені усі необхідні дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору, без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.

Відповідно до платіжної інструкції №TR.46877766.65681.8810 від 18.01.2021 АТ «ПУМБ» надано ОСОБА_1 кошти у розмірі 63 433, 00 грн (а.с.29), відтак позивач свої зобов`язання за кредитним договором № 601 від 18.01.2021 перед ОСОБА_1 виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у визначеному сторонами розмірі.

Встановлено, що позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконував належним чином.

З наданого позивачем розгорнутого розрахунку заборгованості станом на 30.04.2024 відповідач має заборгованість у загальному розмірі 82 643, 57 грн, яка включає: заборгованість по сумі кредиту у розмірі 55 504,52 грн; заборгованість по процентам 16,97 грн; заборгованість за комісією 27 1222,08 грн (а. с. 30-32).

АТ «ПУМБ» 01.05.2024 за вихідним № КНО-44.2.2/196 направив на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) в якій зазначив, що станом на 30.04.2024 у ОСОБА_1 існує заборгованість перед банком за договором 601 у розмірі 82 643,57 грн, а тому вимагає погасити заборгованість по кредитному договору не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання повідомлення, яке залишено відповідачем без реагування (а.с. 25-26, 27-28).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договру є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як визначено ч. 1 ст. 641 ЦК України, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язання нести передбачену договором та/або законом відповідальність.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відтак, суд першої інстанції, встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов?язань та неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, однак дійшов помилкового висновку щодо розміру заборгованості з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

За обставинами цієї справи пунктом 4 Заяви № 601 на приєднання до ДКБО та Паспорту споживчого кредиту від 18 січня 2021 року встановлено комісію 2,99% за обслуговування кредитної заборгованості, що становить 1896,65 грн щомісячно.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ«ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на зазначене, відсутні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісією у розмірі 27 122,08 гривень.

Крім того, з наданої позивачем виписки з особового рахунку відповідача та розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем на погашення комісії направлено отримані від відповідача кошти у розмірі 5 989,95 грн (а.с. 30-32, 33-35).

Оскільки умова договору про стягнення щомісячної комісії є нікчемною, тому заборгованість за кредитом також слід зменшити на вказану суму коштів спрямованих на погашення заборгованості по комісії

Таким чином, розмір заборгованості за кредитним договором становить 49 532,04 грн (82 643,57 грн 27 122,08 грн 5 989,45 грн).

На вказане суд першої інстанції не звернув належної уваги, і дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості за комісією.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, однак дійшов помилкового висновку щодо розміру заборгованості, вказане є підставою для зміни оскаржуваного рішення.

Згідно із частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи позовні вимоги задоволено частково (на 59,94 %), рішення суду щодо судових витрат потрібно змінити, зменшивши стягнутий з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» судовий збір з 2422,40 грн до 1451,99 грн.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1819,53 грн.

Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 26 липня 2024 року змінити, виклавши її резолютивну частину рішення по суті спору у такій редакції:

«Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 49 532,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судовий збір в розмірі 1451,99 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.»

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1819,53 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: