Справа №613/1741/25 Провадження № 2/613/888/25
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

05 вересня 2025 року

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Шалімов Д.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служби у справах дітей Богодухівської міської ради, третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

До Богодухівського районного суду Харківської області через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тризни Є.М. до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служби у справах дітей Богодухівської міської ради, третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності, в якій просить: визнати житловий будинок (загальною площею 96,6 кв.м., житловою площею 51,4 кв.м.) з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовних вимог вказує, що 23 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, що зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 514. З зазначеного періоду подружжя стало проживати в трикімнатній квартирі що розташована по АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу народилась дитина донька ОСОБА_4 . В шлюбних відносинах з народженням доньки у ОСОБА_6 виникла ідея придбати (побудувати) власний приватний будинок. 22 травня 2018 року, ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_7 продали за 27 000 доларів США належну їм квартиру АДРЕСА_3 . Після чого ОСОБА_6 разом з малолітньою донькою переїхали на запрошення матері ОСОБА_8 ОСОБА_3 до смт. Коротич Харківського району Харківської області. Через складність характерів сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не вжились за однією адресою хоча частину коштів і вклали в благоустрій домоволодіння останньої, однак вирішили придбати власний будинок в м. Богодухів Харківської області. 20 вересня 2018 року саме за рахунок коштів від продажу трикімнатної квартири в м. Миколаїв, Кривицькі придбали спірний будинок за договором купівлі-продажу по АДРЕСА_4 який їм коштував 18 300 доларів США. Після придбання будинку, до цього часу його загальна та житлова площа не змінювалась, будь яка реконструкція не проводилась. Наразі на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення. Домоволодіння по АДРЕСА_1 придбано в результаті правочину купівлі-продажу та за рахунок коштів від продажу трикімнатної квартири в м. Миколаїв, а не створений спільними зусиллями ОСОБА_1 та ОСОБА_5 чи їх спільною працею, а тому ОСОБА_1 є єдиним власником домоволодіння. Наразі, позивач не може вільно розпоряджатися належним йому домоволодінням, адже воно вважається спільною сумісною власністю колишнього подружжя і може перейти у спадок неналежним особам, а тому вимушений звернутися із позовом до суду про визнання права особистої приватної власності на зазначене домоволодіння.

Так, відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні №9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема,Цивільним процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

Після виконання вимог ч.7 ст.187 ЦПК України, перевіривши зміст доводів позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суддя доходить висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушеннями вимог ст.175 ЦПК України.

В порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в даному позові не зазначено ціни позову, при цьому оспорюваний житловий будинок має грошову оцінку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідачами у даному позові вказано ОСОБА_3 , малолітню ОСОБА_4 та Службу у справах дітей Богодухівської міської ради.

З наданого до суду позову неможливо встановити зміст позовних вимог щодо кожного відповідача.

Щодо відповідача ОСОБА_3 , в позовній заяві не міститься жодних пояснень, чому саме до неї пред`являється позов, лише в заяві про забезпечення позову, яку ухвалою суду від 03 вересня 2025 року повернуто представнику позивача, зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, та спадкоємцями першої черги, які можуть претендувати на майно ОСОБА_5 після її смерті є - її мати ОСОБА_3 та неповнолітня донька ОСОБА_4 . При цьому суду не надано жодних доказів звернення ОСОБА_3 до Богодухівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її доньки ОСОБА_5 .

Щодо відповідача ОСОБА_4 остання є малолітньою донькою позивача ОСОБА_1 , відносно якої він не позбавлений батьківських прав . Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Отже, саме ОСОБА_1 є законним представником своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 та повинен представляти та захищати її інтереси, тому неможливо встановити зміст позовних вимог, як до малолітньої ОСОБА_4 так і до Служби у справах дітей Богодухівської міської ради.

Крім того, третьою особою вказано Богодухівську державну нотаріальну контору.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7«Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Нотаріус може бути лише відповідачем в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. При цьому такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства, як спір про право.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, нотаріус наділений державою обов`язками посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою наданням їм юридичної вірогідності.

У даному позові не оскаржуються дії нотаріуса, крім того, до суду не надано жодних доказів звернення будь кого до Богодухівської державної нотаріальної контори, з будь якими заявами, щодо житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких підстав позивачу слід уточнити склад учасників процесу та визначитися зі змістом позовних вимог щодо кожного відповідача.

Без виконання вказаних суддею недоліків позивачем, підстави для відкриття провадження у справі - відсутні.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних недоліків в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служби у справах дітей Богодухівської міської ради, третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності - залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити представнику позивача, що у випадку невиконання ухвали у встановлений строк, заява буде йому повернута.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя