Провадження № 2/522/2101/25
26 серпня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САНЦ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
22.07.2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САНЦ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комунальні послуги у розмірі 32 995,19 гривень та здійснити розподіл судових витрат.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Абухіну Р.Д.
Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у загальному порядку, підготовче судове засідання було призначене на 28.10.2024 року о 09 год. 40 хв.
У судове засідання призначене на 28.10.2024 року відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату та місце судового засідання повідомлено належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. У зв`язку з чим, розгляд справи було перенесено на 09:30 год. 21.01.2025 р.
У судове засідання призначене на 21.01.2025 року відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату та місце судового засідання повідомлено належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. У зв`язку з чим, розгляд справи було перенесено на 10:45 год. 20.03.2025 р.
Протоколом судового засідання від 20.03.2025 суд ухвалив прийняти уточнену позовну заяву позивача до матеріалів справи, оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні для виклику відповідача у судове засідання призначене на 21.05.2025 об 10:15 у зв`язку з його неявкою у судове засідання призначене на 20.03.2025.
У судове засідання призначене на 21.05.2025 року відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату та місце судового засідання повідомлено належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
Протоколом судового засідання від 21.05.2025 року суд ухвалив закрити підготовче судове засідання та призначити розгляд справи по суті на 16.07.2025 об 11:30, для повторного виклику відповідача.
У судове засідання призначене на 16.07.2025 року відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату та місце судового засідання повідомлено належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. У зв`язку з чим, розгляд справи було перенесено на 26.08.2025 р. об 11:00 для повторного виклику відповідача.
У судове засідання призначене на 26.08.2025 року учасники справи не з`явилися, сповіщалися про час, дату та місце судового розгляду належним чином.
Представником позивача подана заява до суду, в якій просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання призначене на 26.08.2025 року не з`явився про час, дату та місце судового засідання повідомлено належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
Інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САНЦ» створено з метою управління багатоквартирним будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .
Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 05.03.2021 року було затверджено тарифи квартирної плати у розмірі для житлових приміщень -10, 20 гривень, для нежитлових приміщень -10,20 гривень.
Встановлено, що ОСОБА_1 користується комунальними послугами, але за надання послуг, грошові кошти не сплачує.
Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, загальна заборгованість у період з квітня 2021 року по 01.12.2023 року складає 32 995,19 грн.
Таким чином, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САНЦ» на постійній основі надає Відповідачу послуги з управління багатоквартирним будинком.
Вартість вказаних послуг здійснюється за тарифами встановленими протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .
Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
У ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що до житлово-комунальних послуг належать: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.
У ч.1 ст. 10 Закону вказано, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
На підставі наданих суду доказів, було встановлено, що ОСББ «САНЦ» на постійній основі надає Відповідачу послуги з управління багатоквартирним будинком.
Доказів зворотного суду не було надано.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за період з квітня 2021 року по 01.12.2023 року становить 32 995,19 гривень.
Суд погоджується із зазначеним розрахунком та доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Щодо суми судового збору, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 3028 гривень.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
17.10.2023 року між ОСББ «САНЦ» та Адвокатським об`єднанням «ТДС ГРУП» було укладено договір № 259 про надання правничої допомоги, за умовами якого Адвокатське об`єднання надає правову допомогу в обсязі та на умовах визначеним договором.
17.10.2023 року між ОСББ «САНЦ» та Адвокатським об`єднанням «ТДС ГРУП» було укладено додаткову угоду №6 до договору про надання правничої допомоги від 17.10.2023 року, № 259 згідно якої були внесені зміни до договору про надання правничої допомоги, а саме доповнено розділ 1 «Предмет Договору», пунктом 1.2. (стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за несплату комунальних послуг), крім того угоду доповнено розділом 10. «Порядок оплати» наступними пунктами: (- оплата за надання правової допомоги складає 2 500 грн., які сплачуються клієнтом протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання Додаткової угоди №6 до Договору про надання правничої допомоги №259 від 17.10.2023 року, на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання).
Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу склав 2 500 гривень, що підтверджено платіжною інструкцією від 03.11.2023 року.
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеного у постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, у розумінні положень ч.5 ст.141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.
Таким чином, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САНЦ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 01.09.2025.
Суддя Р.Д. Абухін