РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/280/25

Провадження № 2/293/255/2025

03 вересня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

18.03.2025 позивач звернулась до суду з позовом, за змістом якого просить визнати поважною причину пропуску нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку для прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Клітище Житомирського району Житомирської області. Також просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 (державний акт ЯК №623203), для ведення особистого селянського господарства (державний акт серія ЯК №623202).

Для оформлення права на спадкування позивач звернулась до приватного нотіраусу Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В, яка листом від 10.03.2025 роз`яснила, що нею пропущений визначений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері.

У встановлений строк для прийняття спадщини позивач не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з тих підстав, що вона, будучи власником житлового будинку в с.Клітище Житомирського району Житомирської області, не знала про наявність іншого спадкового майна, зокрема, земельних ділянок, які належали її матері на праві власності, згідно державних актів. Лише на початку зими у 2025 році вона знайшла вище зазначені державні акти на земельні ділянки, видані на ім`я матері. Вказує, що інші спадкоємці після смерті матері відсутні.

В зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати поважною причину пропуску нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном на два місяці з дня набрання рішенням суду законої сили.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою від 20.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання суд призначив на 12 год. 00 хв. 22.04.2025. Суд також постановив витребувати у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. копію спадкової справи №58/2023, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с.23).

24.03.2025 Черняхівська селищна рада в особі представника начальника юридичного відділу І.Войтович подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника селищної ради. Щодо рішення покладається на розсуд суду (а.с.28-29).

04.04.2025 на виконання вимог ухвали суду від 20.03.2025 приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. надала до суду копію спадкової справи №58/2023, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та інформаційну довідку із спадкового реєстру №80623305 від 27.03.2025 (а.с.30-61).

22.04.2025 за клопотання позивача підготовче судове засідання відкладено на 12:00 год. 20.05.2025 (а.с.63).

20.05.2025 позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить залучити до участі в справі в якості співвідповідача спадкоємця за заповітом ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_2 . Дане питання просить вирішити у її відсутності (а.с.66).

Ухвалою від 20.05.2025 суд задовольнив клопотання позивача та залучив до участі у розгляді справи в якості співвідповідачазаконного представника неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) (а.с.68-69).

19.06.2025 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено у зв`язку з неявкою співвідповідача ОСОБА_2 на 09 год. 00 хв. 08.07.2025 (а.с.77).

Ухвалою від 08.07.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив цивільну справу до судового розгляду по суті на 14:00 год. 07.08.2025 (а.с.35).

07.08.2025 вказана справа не розглядалась у зв`язку з перебуванням головуючої судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні №276/357/24 (а.с.37).

03.09.2025 сторони в судове засідання не з`явились. У матеріалах справи містяться заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачі: Черняхівська селищна рада щодо рішення покладається на розсуд суду (а.с.75-76).; законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_2 позов визнає в повному обсязі (а.с.83).

Враховуючи вище зазначені заяви сторін, суд проводить розгляд справи без участі сторін за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Клітище, Житомирського району, Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13.06.2024 (повторно) (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.10.1982 позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 (а.с.12,14).

Із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №623203 від 05.02.2010 вбачається, що ОСОБА_3 на підставі рішення від 22 січня 2010 року 28 сесії 5 скликання Клітищенської сільської ради є власником земельної ділянки площею 0,2500, кадастровий номер :01:002:0069, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.10).

Крім того, згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №623202 від 05.02.2010 вбачається, що ОСОБА_3 на підставі рішення від 22 січня 2010 року 28 сесії 5 скликання Клітищенської сільської ради є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:002:0068, яка розташована за адресою: Житомирська область, Черняхівський район, с.Клітище. Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с.11).

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Житомирського районного нотсраілаьного округу Житомирської області Драч Н.В. від 10.03.2025 вих №125/01-16 вбачається, що ОСОБА_1 пропустила визначений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, який обраховується з часу її відкриття та роз`яснено право звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.15).

Із договору дарування від 21.02.1996 вбачається, що ОСОБА_3 подарувала, а її дочка ОСОБА_1 прийняла в дар житловий будинок в с.Клітище, Черняхівського району (а.с.18).

Право власності ОСОБА_1 на житловий будинок по АДРЕСА_1 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №414244590 від 20.02.2025 (а.с.19).

Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №80623305 від 27.03.2025 свідчить про те, що за параметрами пошуку " ОСОБА_3 " зареєстровано заповіт у спадковому реєстрі за номером 43568898 від 08.02.1996, посвідчений у Клітищенській сільській раді Черняхівського району Житомирської області; та заповіт у спадковому реєстрі за № 64494039 посвідчений 22.07.2019 приватним нотаріусом Драч Н.В. Житомирського району Житомирської області (а.с.31).

Із копії спадкової справи №58/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , початої 14.04.2023 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подав заяву приватному нотаріусу Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Драч Н.В. про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За умовами заповіту ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_4 земельну ділянку, розташовану на території Клітищенської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, кадастровий номер :12:000:0021 (а.с.33 зворот).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №221254 від 18.02.2005 та протоколу про виправлення помилки №5 від 23.01.2020 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,04 га розташованої на території Клітищенської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :12:000:0021 (а.с.46,47).

ОСОБА_4 , який діяв за згодою матері ОСОБА_5 , звернулись до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Драч Н.В.з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене в ньому майно (а.с.42).

Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72326266 від 02.05.2023 вбачається, що за №70595961 від 02.05.2023 зареєстроване свідоцтво про право на спадщину за спадкоємцем ОСОБА_4 (а.с.59).

Витяг з Державного реєстру речових прав №330968617 від 02.05.2023 свідчить про те, що за №50127543 від 02.05.2023 зареєстроване право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :12:000:0021 за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1344, виданий 02.05.2023 (а.с.60).

Згідно поданої суду заяви від 08.07.2025 законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_2 позов визнає в повному обсязі (а.с.83)

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ТА ОЦІНКА ДОКАЗІВ

Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження з позовними вимогами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1272 ЦК України визначає наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, відповідно до якої, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Також згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Крім іншого, судом враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст. 1 Першого Протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини суд також враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018р. принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Суд вважає, що в даному випадку задоволення позовних вимог є дотримання принципу пропорційності між застосовуваним заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті ст.6 Конвенції, оскільки відмова в задоволенні позову позбавить позивача права власності на все спадкове майно після смерті матері, що становитиме непропорційне втручанням у право особи на мирне володіння майном, невизначеність правового статусу земельної ділянки.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи та відповідні правовідносини, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що позивач є рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно заповіту від 22.07.2019 ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_4 земельну ділянку за кадастровим номером :12:000:0021, розташовану на території Клітищенської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На час розгляду справи ОСОБА_4 оформив право власності на спадкове майно.

Судом встановлено, що спадкове майно, на яке претендує дочка померлої ОСОБА_3 - позивач ОСОБА_1 не охоплене заповітом та не порушує права іншого спадкоємця.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_2 , визнав позовні вимоги та не заперечував щодо задоволення позову. Тобто, надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини не порушить права та свободи інших осіб.

На думку суду, визначення позивачу додаткового строку на прийняття спадщини не буде суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості та не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб. Водночас відмова у задоволенні позову може становити непропорційне втручання у право особи на мирне володіння майном.

Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви, що виразилось в об"єктивній неспроможності, тобто незалежно від волі позивача чи особистих бажань щодо вчинення дій для прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої.

В даному випадку задоволення позову відповідатиме практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що жодним рішенням відповідача права позивача не порушені та позивач не наполягає на компенсуванні понесених судових витрат, суд вважає за можливе не стягувати їх з відповідача та залишає їх за ним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1269, 1270 , 1272 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після її смерті терміном 2 (два) місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

адреса: АДРЕСА_3 .

РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачі:

Черняхівська селищна рада Житомирського району Житомирської області.

Код .

Місце знаходження: вул.Майдан Рад, 1, с-ще Черняхів, Житомирський район, Житомирська область, 12301.

ОСОБА_2 ,

адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 03.09.2025.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО