ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м.Суми

Справа №591/9088/24

Номер провадження 22-ц/816/1066/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Іваницького Андрія Мироновоча

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2024 року, у складі судді Ніколаєнко О.О., ухвалене у м.Суми, повний текст якого складено 30 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в :

11 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення 23 років.

Свої вимоги мотивував тим, що після розлучення батьків батько сплачував аліменти на його утримання. Після досягнення повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплата батьком аліментів припинилася, але він продовжує навчання у Сумському національному аграрному університеті на другому курсі факультету економіки та менеджменту, і потребує утримання від батька на період навчання. Навчається за денною формою навчання, на бюджетній основі, стипендію не отримує, тому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) на період навчання до досягнення 23 років.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 10 вересня 2024 року і до закінчення навчання (орієнтовний термін закінчення навчання 30.06.2027 р.) але не довше, ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвоката Іваницький А.М, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково, стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), до закінчення ним навчання та не довше, ніж до досягнення 23 років. Вказує про понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з апеляційним розглядом справи в орієнтовному розмірі 10000 грн.

Зазначає, що при визначенні розміру аліментів на повнолітнього сина, суд першої інстанції не взяв до уваги наявність на утриманні відповідача двох непрацездатних батьків-пенсіонерів. Також судом не надано належної оцінки фактам щодо навчання позивача, а саме: навчання на бюджетній основі, проживання з матір`ю у місті навчання, тому він не несе витрат на оплату гуртожитку, відсутні докази витрат на канцелярське приладдя, проїзд до місця навчання. Вважає, що аліменти мають бути визначені у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5), шлюб між ним розірвано на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 2009 року, справа № 2-2133/09 (а.с.3).

ОСОБА_1 є студентом другого курсу денної форми навчання Сумському національному аграрного університету. Термін навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року, форма навчання бюджетна (а.с. 9).

ОСОБА_1 значиться зареєстрованим разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 20).

Відповідач має двох інших синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 94-95), на утримання яких на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (справа № 686/785/17-ц) (а.с. 75).

Батьки відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є пенсіонерами за віком (а.с. 76)

ОСОБА_2 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (а.с. 111)

До матеріалів справи позивачем долучено копії товарних чеків на підтвердження витрат (а.с. 81-86).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та визначаючи до стягнення аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини доходів відповідача, а не 1/4 частини його доходів, як просив позивач, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач, як батько позивача, зобов`язаний і має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який навчається на денній формі навчання, не має самостійного доходу, при цьому враховано часткове визнання позову відповідачем, його працездатний вік, матеріальне становище, наявність на утриманні двох неповнолітніх синів від іншого шлюбу, недоведеність потреби непрацездатних батьків відповідача в утриманні від сина.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За частиною 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначаючи розмір належних до стягнення аліментів, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 щодо застосування статті 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається, повнолітній син відповідача ОСОБА_1 , продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька на період свого навчання.

Суд прийняв до уваги, що ОСОБА_1 навчається за денною формою навчання, тому обмежений у можливості працювати та отримувати дохід для повноцінного задоволення своїх матеріальних потреб у період навчання.

Врахувавши майновий стан відповідача, а саме: його працездатний вік, офіційне працевлаштування (перебування на військовій службі) та отримання стабільного доходу, наявність на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, суд першої інстанції частково задовольнив позов.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом не досліджено його майновий стан, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у відзиві на позовну заяву він посилався на ті ж обставини, що і в апеляційній скарзі, які були оцінені судом у сукупності з наявними у справі доказами та враховані при ухваленні рішення.

Колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи відповідача про не доведення позивачем понесення витрат під час навчання, оскільки навіть навчаючись на безоплатній основі він має необхідність задоволення потреб у харчуванні, проживанні, придбанні одягу, канцелярського приладдя, мобільного зв`язку, доступу до мережі інтернет.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів відповідача про перебування на його утриманні батьків-пенсіонерів, оскільки не надано доказів, що вони не мають достатнього самостійного доходу та потребують матеріального утримання від сина.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів на період навчання сина відповідача, на думку колегії суддів апеляційного суду, є розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Іваницького Андрія Мироновоча залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина