Справа № 758/4889/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Т. В. ,

за участю секретаря судового засідання Вигівська В. В.,

представника заявника Ахрамович Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м.Києва від 13.12.2018 р. у справі №758/4889/18 за позовом Комунального підприємства «Синьоозерне Подільського району міста Києва» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

7 травня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить переглянути та скасувати заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 13.12.2018 р. у справі №758/4889/18 за позовом Комунального підприємства «Синьоозерне Подільського району міста Києва» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2018 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Синьоозерне Подільського району міста Києва» (, пр. Г.Гонгадзе, 7-А, м. Київ) заборгованість за спожиті послуги за період 01.09.2010 року по 01.03.2015 року у розмірі 101584,66 грн., а також стягнуто з кожного з боржників по 195,78 грн. (а всього 1762,00 грн.) судового збору.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не проживала у квартирі з 2011 року та суд неправомірно стягнув комунальні послуги з неї, а також на те, що серед відповідачів є особи, які на момент ухвалення заочного рішення вже померли, заявниця звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2018р.

Ухвалою судді від 16 червня 2025 року заяву про перегляд заочного рішення прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

20.06.2025 до суду надійшли заперечення Комунального підприємства «Синьоозерне Подільського району міста Києва» на заяву про перегляд заочного рішення. У запереченнях йдеться про таке. У заяві про перегляд заочного рішення Відповідач зазначає, що вона не є споживачем житлово-комунальних послуг, оскільки не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З даним твердженням Відповідача неможливо погодитися, оскільки факт непроживання не звільняє її від обов`язку оплати за житлово-комунальні послуги. Крім того, згідно відомостей з Реєстру територіальної громади міста Києва ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена відповідачем обставина «про не проживання» не має правового значення для зобов`язань за житлово-комунальні послуги. Відповідно до п.6, ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі та в силу вимог закону несе відповідальність за оплату комунальних послуг незважаючи на те, де вона фактично проживає, представник КП «Синьоозерне Подільського району міста Києва» просила відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Подільський районний суд міста Києва від 3 липня 2025 року витребувано з Відділу державної реєстрації смерті у м. Києві (вулиця Бульварно-Кудрявська, 47/14, Київ, 01054) копії актових записів про смерть осіб, якщо факт смерті дійсно мав місце, які були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

31.07.2025 на виконання вимог ухвали суду від 16 червня 2025 року надійшли відомості по те, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , відомості про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не значяться.

У судовому засіданні 2 вересня 2025 року представник відповідачки вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити з викладених у заяві підстав.

Представник КП «Синьоозерне Подільського району міста Києва» у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається у судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника КП «Синьоозерне Подільського району міста Києва», оскільки його неявка не перешкоджає розгляду заяви, на підставі наявних у справі даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, матеріали заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов висновку, що заява про скасування заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом зазначених положень чинного законодавства скасування заочного рішення суду можливе за умов, що відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення. Наявність наведених вище обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Так, судом встановлено, що заочним рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2018 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь Комунального підприємства «Синьоозерне Подільського району міста Києва» (, пр. Г.Гонгадзе, 7-А, м. Київ) заборгованість за спожиті послуги за період 01.09.2010 року по 01.03.2015 року у розмірі 101584,66 грн., а також стягнуто з кожного з боржників по 195,78 грн. (а всього 1762,00 грн.) судового збору.

Підставами скасування заочного рішення суду від 13.12.2018 року заявниця ОСОБА_1 вказує те, що не була присутньою у судовому засіданні, не проживає у квартирі та не споживає комунальні послуги з 2011 року, суд стягнув заборгованість з осіб, які вже померли, відтак, вважає, що заочне рішення слід скасувати.

Встановлено, що відповідачка повідомлялася за адресою реєстрації, у судове засідання 13.12.2018 р. не з`явилася, про що суд зазначив у своєму рішенні.

Встановлено, що на момент ухвалення судового рішення 13.12.2018 усі особи були живими, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , тобто після ухвалення заочного рішення.

Встановлено, що станом на день ухвалення рішення та станом на день подачі заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому повинна нести відповідальність за оплату житлово-комунальних послуг відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відомості по те, що ОСОБА_1 подавала заяву до КП «Синьоозерне Подільського району міста Києва» про тимчасове непроживання та ненарахування комунальних послуг відсутні.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії»).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі («Ryabykh v. Russia», №52854/99, п. 52).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Згідно роз`яснень наданих у інформаційному листі Верховного Суду України «Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» вбачається, що непоодинокими є випадки, коли суди скасовують заочні рішення та не оцінюють надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи і скасовують заочні рішення лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Так, в судовому засіданні встановлено, що доводи, на які посилається відповідач як на підставу для скасування заочного рішення можуть бути предметом перегляду рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції.

З урахуванням вищезазначеного, підстав та доказів для скасування заочного рішення заявником не надано, тому заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

Згідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 258-261, 287-289ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м.Києва від 13.12.2018 р. у справі №758/4889/18 за позовом Комунального підприємства «Синьоозерне Подільського району міста Києва» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що, відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

СуддяТ. В. Войтенко