н/п 2-др/490/27/25 Справа № 490/13/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
04 вересня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвокатат Дідух К.О. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів,
Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 18.08.2025 року, повний текст якого складено судом 26.08.2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано акціонерне товариства «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ: 00032129) повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 25 850 (двадцять п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок незаконно перерахованих 11 вересня 2024 року з його банківської картки № НОМЕР_2 .

В задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача - відмовити.

В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнуто на користь держави з Акціонерного товариства "ОЩАДБАНК" судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

26.08.2025 року представник позивача адвокат Дудух К.О. звернулася до суду із заявою про розподіл судових витрат в частині стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

На підтвердження понесення позивачем судових витрат на оплату правничої допомоги представник позивача надала наступні докази:- договір про надання правничої допомоги від 26.11.2024 року № б/н;- квитанція банку від 15.12.2024 року.-квитанція від 22.08.2025 року.- акт виконаних робіт.

04 вересня 2025 року надійшли запереченян представника відповідача Калюжного С.С. проти задоволення заяви позивача, в якій просить залишити без задоволення заяву представника Позивача від 26.08.2025 про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи та постановити ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення у справі №490/13/25 - оскільки така заява є необґрунтованою та такою, що суперечить чинним нормам матеріального та процесуального права.

Позивачем порушено вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України та не надано до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а також відповідної заяви про їх відшкодування. Лише після ухвалення рішення від 18.08.2025 у справі №490/13/25 представником Позивача було направлено до суду заяву від 26.08.2025 про розподіл/відшкодування/ компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи (ухвалення додаткового рішення), до якої додано копію договору від 26.11.2024, копію квитанції від 15.12.2024, копію квитанції до прибуткового касового ордера від 22.08.2025, копію акту прийняття наданих послуг від 22.08.2025.

Таким чином, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу. Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 14.01.2019 у справі №927/26/18

Представником Позивача всупереч положенням ч. 1 ст. 246 ЦПК України подано заяву про вирішення питання щодо судових витрат після закінчення судових дебатів у справі та не зазначено жодної поважної причини неможливості своєчасного подання доказів понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Передумовою ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, про яке зазначає представник Позивача в заяві від 26.08.2025, являється своєчасне подання про це заяви з наведенням поважних причин, що унеможливили подання доказів понесення таких витрат

Отже, несвоєчасне подання представником Позивача заяви про вирішення питання щодо судових витрат та відсутність поважних причин ненадання доказів понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів унеможливлює прийняття додаткового рішення у даній справі

Надані представником Позивача копії квитанцій про здійснення Позивачем оплати гонорару адвоката не відповідають вимогам щодо оформлення касових документів згідно п.п. 23, 25 Положення про ведення Документ сформований в системі «Електронний суд» 04.09.2025 3 касових операцій у національній валюті в Україні, що затверджене постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148

За змістом п. 25 Положення приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером; про приймання готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера). Додаток №3 до Положення містить Типову форму №КО-1 прибуткового касового ордеру. Натомість надані представником Позивача копії квитанції від 15.12.2024 та квитанції до прибуткового касового ордеру від 22.08.2025 свідчать про їх складення у довільній формі та без дотримання наведених вимог та типової форми прибуткового касового ордеру згідно Положення

Відповідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

При вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно частини першоїстатті 270 ЦПК Українисуд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмоюстатті 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, представником позивача в судових дебатах було проголошено заяву, що докази понесених витрат будуть подані в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, відповідна заява про розподіл судових витрт з доданими доказами подана в день складання повного тексту судового рішення, отже суд не вбачає підстав для залишення такої заяви без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Дідух К.О. надано суду:

- копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 26.11.2024 , укладеного між адвокатом АО «Гроно Легал» та ОСОБА_1 , квитанція про оплату від 15.12.2024 року, квитанція про оплату від 22.08.2025 року, акт виконаних робіт, який містить вид робіт та їх вартість за 1 годину.

Надані докази є належними та допустимими, підтверджують факт оплати позивачем онаданих послуг з професійної правничої допомоги.

Заперечення представника відповідача, що витрати позивача на професійну правничу допомогу не підтверджені належними фінансовими документами, оскільки оплата послуг адвоката Дідух К.О. має бути підтверджена лише прибутковим касовим ордером або у випадку безготівкового розрахунку платіжним дорученням - суд не може прийняти до уваги як такі, що не є релевантними дійсним правовідносинам сторін.

Так, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (постанова ВП ВС від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Як викладлено у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 липня 2024 року у справі № 369/12718/20, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначенийстаттею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Дідух К.О. послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, а аткож часткове задволення позовних вимог , суд вважає, що відшкодування на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 3000,00 грн. При цьому суд зауважує, що жодних заперечень проти заявленого розміру гонорару сторона відповідача не надала.

Керуючись ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвокатки Дідух К.О. про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ат «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів.

Стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.А.Гуденко