03 вересня 2025 року
Справа № 642/8572/21
Провадження № 2/642/1560/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03 вересня 2025 року м. Харків

Холодногіський районний суд м. Харкова, у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.,

за участі секретаря Антонян А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання, -

в с т а н о в и в :

КП "Харківські теплові мережі" звернулось до Ленінського районного суду м. Харкова суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить стягнути заборгованості за надані послуги теплопостачання та гарячого водопостачання у розмірі 52 554,77 грн. за період з 01.02.2017 по 31.10.2021, 3% річних у сумі 1 801,11 грн., інфляційні витрати у сумі 4 282,44 грн., а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 , і є абонентами КП «Харківські теплові мережі». Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання відповідач належним чином не здійснює, внаслідок чого у них перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.02.2017 по 31.10.2021 у розмірі 56205,30 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2021 року позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий), зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_1 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ) заборгованість за теплопостачання та надання гарячої води у розмірі 51554 (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 77 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий), зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_2 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ЕДРПОУ 31557119) інфляційні витрати у розмірі 4282 (чотири тисячі двісті вісімдесят дві) грн. 44 коп. та 3% річних у розмірі 1801 (одна тисяча вісімсот одна) грн. 11 коп., а також стягнути судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. з кожного в рівних частках.

ЗУ «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-IXвід 26.02.2025, який набрав чинності 25.04.2025, змінено найменування місцевих загальних судів, зокрема Ленінський районний суд м. Харкова змінено на Холодногірський районний суд м. Харкова. Зміна найменування місцевого загального суду не призвела до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду.

Адвокат Король Владислав Романович, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що розгляд справи проводився за відсутності відповідачів, внаслідок чого вони не змогли реалізувати своє право на явку в судове засідання, а також реалізувати право на подання відзиву, заяви про застосування строків позовної давності, оскільки позовна давність застосовується судом тільки за заявою сторін у справі, тому вважає, що рішення суду прийняте з порушенням прав відповідачки та підлягає скасуванню.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 25.07.2025 заяву представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Короля Владислава Романовича про перегляд заочного рішення суду від 24.12.2021 у справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання - задоволено. Заочне рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 24.12.2021 у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання скасовано та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Гримайло А.М.

08.08.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Король Владислав Романович подав відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати наслідки спливу позовної давності Зазначає, що позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» стосуються заборгованості, що утворилася у період з 01.02.2017 року по 31.10.2021 року. Водночас, із вказаними вимогами Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулися до суду у грудні 2021 року

Сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020, не є продовженими.

Через систему «Електронний суд» 02.09.2025 представником позивача Шевченком В.Я. подано додаткові пояснення по справі, в який зазначено, що КП «Харківські теплові мережі» діє в правовому полі України, дотримуючись Конституції України та законів України, керуючись Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби» від 30.03.2020 р. № 540-IX; пункту 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України вважає, що перебіг позовної давності в контексті позовних вимог зупиняється на строк з квітня 2017 року до припинення дії воєнного стану.

Сума заборгованості Відповідачів за послуги з постачання теплової енергії за період з квітня 2017 року по 30.09.2021 у складає 49833,27 грн. за послуги з постачання гарячої води 0 грн. Заборгованість за абонентське обслуговування, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, інфляційні втрати та 3% річних залишаються без змін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_3 та є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються КП «Харківські теплові мережі».

Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за послуги теплопостачання, на відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_3 . Також зазначено кількість осіб, тарифи опалення та підігрів води. За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті за послуги теплопостачання за період з 01.02.2017 по 31.10.2021 у розмірі 51 554 грн. 77 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно матеріалів справи, КП «ХТМ» надавались послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживали зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (чинні на момент виникнення спірних правовідносин), також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки.

Пунктом 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги у строки, встановлені договором.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє позивача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 по справі № 490/11619/15-ц та узгоджується з правовим позиція викладеними раніше в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Відсутність укладеного між сторонами відповідного договору не звільняє відповідача від сплати послуг.

Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951 цс 15 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59 цс 13, від 07 лютого 2018 року справа № 521/6969/15-ц.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4(далі - Порядок), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, було визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг.

Зокрема, вказаним Порядком було установлено, що для вирішення питання відключення від мережі централізованого опалення, власник (власники) житлового будинку повинні звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляються протоколом. У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 внесено зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливили відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяли таке відключення лише будинку в цілому.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин у справі відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, і з дотриманням споживачем процедури, визначеної Порядком.

Єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення був відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води.

Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Матеріали справи не містять відповідної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідачів від мережі централізованого теплопостачання, зокрема, акту постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води, та доказів ненадання їм послуг з постачання тепла у спірний період.

КП «Харківські теплові мережі» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідачі, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язані оплатити надані послуги. У разі наміру споживачів не отримувати відповідні послуги вони мають у передбачений законом спосіб провести відключення житлового приміщення від мережі теплопостачання.

Відповідно дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання не виконував, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносив, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем за період з 01.02.2017 по 31.10.2021 утворилась заборгованість у розмірі 51 554 грн. 77 коп.

Розмір заборгованості підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості.

Із змісту зазначеного розрахунку вбачається, що відповідачам нараховувалися об`єми наданих послуг, як з надання послуг підігріву води так і опалення.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що адвокат Король В.Р. просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності.

Разом з тим, у відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною 10.12.2021, а період нарахуванням останнім заборгованості становить з 01.02.2017 по 31.10.2021.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22), від 19 квітня 2023 року у справі № 199/782/21 (провадження № 61-1323св23), від 31 травня 2023 року у справі № 938/632/20 (провадження № 61-16716св21).

З цього випливає, що у разі закінчення строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину.

З урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"із відповідачів підлягає стягненню заборгованість за період з 02.04.2017 по 31.10.2021.

Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 02.04.2017 по 31.10.2021, яка з урахуванням проведеного перерахунку наданого представником позивача складатиме 49833,27 грн.

В іншій частині позовні вимоги по оплаті заборгованості за послуги задоволенню не підлягають у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності і відсутністю поважних причин пропущення позовної давності.

У ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг позивачем нараховано 4282,44 грн. індексу інфляції за час прострочення та 1801,11 грн. - 3% річних від простроченої суми.

Наведені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: розрахунком заборгованості, розрахунком 3% річних та індексу інфляції.

З розрахунку заборгованості вбачається, що 3% річних та індекс інфляції нараховані за період з 11.2018 року по 10.2021 року, тобто у межах строку позовної давності і підлягають стягненню з відповідачів.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 49833,27 грн., а також 4282,44 грн. індексу інфляції за час прострочення та 1801,11 грн. - 3% річних від простроченої суми.

За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 97 %, тому стягненню з відповідачів пропорційно частці задоволених вимог підлягає 2201,90 грн. (2270,00 грн. помножити на 97% та поділити на 100%) судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 200, 258, 259, 263-265ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_1 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ) заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 49833 (сорок дев`ять тисяч вісімсот тридцять три) грн. 27 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_1 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ) інфляційні витрати у розмірі 4282 (чотири тисячі двісті вісімдесят дві) грн. 44 коп. та 3% річних у розмірі 1801 (одна тисяча вісімсот одна) грн. 11 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_1 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ) судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в сумі 2201 (дві тисячі двісті одна) грн. 90 коп., тобто по 733 грн. 97 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Гримайло