ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/133/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"08" вересня 2025 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Якусик О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 753/14940/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року адвокат Поєдинок Ярослава Анатоліївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування від 23.05.2024, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що договір дарування, укладений 23.05.2024 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним, оскільки цей Договір не відповідав волі

ОСОБА_4 . Така невідповідність волевиявленню є самостійною і достатньою підставою для визнання договору недійсним відповідно до положень Цивільного кодексу України.

Окрім того, позивач зазначає, що договір дарування, укладений 23.05.2024 та посвідчений

приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оберемчук Л.А.

(реєстраційний № 1225), порушує її законні права та інтереси як спадкоємця першої

черги.

У позивача існують підстави вважати, що на момент укладення цього договору ОСОБА_3 не перебувала у психічному стані, який дозволяв би їй повноцінно реалізувати свою волю та усвідомлено розпоряджатися майном.

Також позивач має обґрунтовані сумніви щодо автентичності підписів та почерку її

матері - ОСОБА_3 на договорі дарування від 23.05.2024. З огляду на тяжкий фізичний та психічний стан матері після інсульту в 2021 році, зокрема її фізичну безпорадність, пошкодження правої руки, втрату зору та вік (83 роки), виникають сумніви, чи могла вона самостійно підписувати будь-які документи, усвідомлюючи їхній зміст.

Крім того, порівняння підписів на договорі дарування від 23.05.2024 викликає

сумніви у тому, що підпис виконано рукою ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що підписи на вказаному договорі дуже схожі на підпис її

племінника - ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вважає, що вказаний документ міг бути підписаний саме ним, а не дарувальницею. Такий висновок ґрунтується на особистому спостереженні за почерком обох осіб та явній подібності підписів, що може бути підтверджено лише шляхом проведення почеркознавчої експертизи.

Також позивач зазначає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального

округу Оберемчук Л.А., яка посвідчувала вказаний договір, тривалий час особисто

знала як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_2 та неодноразово здійснювала нотаріальні дії на їхнє замовлення, у зв`язку з цим, у позивача виникають обґрунтовані сумніви щодо належної перевірки справжності підпису та дієздатності дарувальниці під час посвідчення договору.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 липня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Разом з позовною заявою адвокат Поєдинок Ярослава Анатоліївна в інтересах ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 , державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових правна нерухоме майно: 000) до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15 липня 2025 року заяву передано на розгляд судді Якусику О.В.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 . За життя померлій на праві власності належало нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 .

09 липня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Юлією Миколаївною відкрито спадкову справу за № 72683908 у спадковому реєстрі, за померлою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі додається).

18 липня 2019 року ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений приватним

нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.П. (зареєстровано в реєстрі за № 740), згідно з яким ОСОБА_3 заповіла: ОСОБА_5 - земельну ділянку 1041, з кадастровим номером :04:001:1582, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 08, номер запису про право власності 6291465; квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 та все майно, яке буде знаходитися в цій квартирі на день смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_2 - земельну ділянку 999, з кадастровим номером :04:001:1583, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 08, номер запису про право власності 6289995 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .

08 червня 2022 року ОСОБА_3 складено заповіт, згідно з яким ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_6 начебто заповіла в рівних частках кожному земельну ділянку 1041, з кадастровим номером :04:001:1582, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 08, номер запису про право власності 6291465, та розташований на ній садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_5 , що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 208, номер запису про право власності 37069615, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оберемчук Л.А. (зареєстровано в реєстрі за № 456);

04 жовтня 2023 року ОСОБА_3 складено заповіт, згідно з яким ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заповіла квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 з усім без винятку майном, яке знаходиться в цій квартирі, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єлісєєвою О.А. (зареєстровано в реєстрі за № 1183).

23 травня 2024 року ОСОБА_3 складено договір дарування, за яким ОСОБА_3 передає безоплатно у власність (дарує) своєму онуку ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 приймає у дар безоплатно у власність квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оберемчук Л.А. (реєстраційний № 1225).

Як зазначає позивач, договір дарування, укладений 23.05.2024 між

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним, оскільки цей Договір не відповідав волі ОСОБА_4 . Така невідповідність волевиявленню є самостійною і достатньою підставою для визнання договору недійсним відповідно до положень Цивільного кодексу України.

Окрім того, позивач зазначає, що на момент укладення спірного Договору дарування від 23.05.2024, ОСОБА_3 виповнилося 83 роки ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). З огляду на її вік, стан здоров`я та наявність важких наслідків інсульту, перенесеного у 2021 році, вона перебувала в безпорадному стані, потребувала постійного медичного догляду та

сторонньої допомоги, що підтверджується свідченнями очевидців, медичною документацією та обставинами проживання.

Також позивач зазначає, що у неї викликає обґрунтовані сумніви достовірність та добровільність волевиявлення, оформленого у спірному Договорі дарування від 23.05.2024, за яким ОСОБА_3 раптово, без очевидних причин, у стані фізичної та психологічної вразливості, передає все своє майно іншій особі - Відповідачу, а не Позивачу, як було передбачено її раніше висловленою волею.

Суд вважає, що через ризик можливого подальшого відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, або його обтяження іншим чином, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та може призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі про визнання договору купівлі-продажу недійсним є взаємопов`язаним зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

При цьому, накладення арешту на майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Так, враховуючи, що позивачем пред`явлено позов про визнання договору дарування недійсним, ймовірне рішення про задоволення позову може мати наслідком зміну власника такого майна, а тому на думку суду заявник довела існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам та інтересам до ухвалення рішення у справі у разі відчуження відповідачем спірного майна, ускладнення захисту прав та інтересів заявника без вжиття таких заходів, та про обґрунтованість доводів заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 753/14940/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування задовольнити.

Заборони ОСОБА_2 , державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових правна нерухоме майно: 000) до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Стягувач: ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 );

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя Олександр ЯКУСИК