Справа № 345/4889/25
Провадження № 2-з/345/28/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Якимів Р.В.

секретаря Гладенької Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Калуського міськрайонного суду заяву представника заявника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення доказів, -

В С Т А Н О В И В:

представник заявника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення доказів до подання позову, шляхом їх витребування, а саме: просить витребувати в Управлінні «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Калуської міської ради відомості щодо задекларованих та зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 . За період з липня 2019 до квітня 2021 року включно. Заяву мотивує тим, що заявник має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги за період з липня 2019 по квітень 2021 в розмірі 1287,44 грн.. 26.05.2025 надався запит про витребування інформації щодо задекларованих та зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 . 03.06.2025 з Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Калуської міської ради надійшла відповідь, однак відомості про надані у межах законодавства про захист персональних даних. У зв`язку з наведеним, виникли труднощі з визначенням належних відповідачів по позову, який вони мають намір подавати.

На думку представника заявника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_2 вказана інформація має безпосереднє значення для вирішення питання щодо визначення належних відповідачів по позову.

Представник заявника в судове засідання не з`явився.

Вивчивши заяву про забезпечення доказів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1, 5 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом норм ч.ч.1-3 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно вимог п.п. 4,5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Отже, забезпечення доказів це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Цивільним процесуальним кодексом України передбачені, як підстави та порядок витребування доказів (ст.84 ЦПК України), так і забезпечення доказів, зокрема шляхом витребування доказів (ст.ст.116 - 119 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Системний аналіз норм статей 116 та 117 ЦПК України дає підстави вважати, що необхідність забезпечення доказів виникає, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній 26.11.2019 у справі №401/1824/17.

Доцільно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування та заборони вчиняти певні дії щодо них, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Судом встановлено, що заявник має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги за період з липня 2019 по квітень 2021 в розмірі 1287,44 грн.. Даних, щодо існування договірних відносин з іншими особами заявником не надано.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 116 ЦПК України не передбачено такого способу забезпечення доказів, як витребування інформації з метою визначення належних відповідачів, який просить застосувати заявник. Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому.

Зміст мотивації заяви про забезпечення доказів не дає підстав вважати, що заявником надано докази, які б вказували на існування реальної загрози неможливості чи утруднення збирання чи подання доказів, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, не зазначено належних та допустимих доказів.

Крім того, як того вимагає ч. 1 ст. 116 ЦПК України, заявником не доведено існування підстав припускати, що засіб доказування, з якого подано заяву, може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Суд також зауважує, що за змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення доказів в порядку ст.116 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 116-117, 81-84, 260, 261 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення доказів.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя