Справа № 703/5638/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви без руху

29 серпня 2025 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Левчук О.О., розглянувши матеріали заяви Смілянського психоневрологічного інтернату, заінтересована особа опікунська рада при виконавчому комітеті Черкаської міської ради про поновлення цивільної дієздатності ОСОБА_1 , -

встановила:

20 серпня 2025 року до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області звернувся представник Смілянського психоневрологічного інтернату, в якій просить суд скасувати рішення Дніпропетровського районного суду м. Херсон, справа № 2-0-99/07, від 04 липня 2007 року про обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та поновити їй цивільну дієздатність.

У ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 зазначеного Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

У заяві ставиться вимога щодо поновлення дієздатності ОСОБА_1 , в якій вона була обмежена рішенням суду від 04 липня 2007 року.

Разом з тим, з матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1 була визнана судом недієздатною, а не обмежено дієздатною.

Також заявник вказує заінтересованою особою опікунську раду при виконавчому комітеті Черкаської міської ради, при цьому, особа щодо якої вирішується дана заява проживає у Смілянському психоневрологічному інтернаті, що територіально віднесено до компетенції органу опіки та піклування Смілянської міської ради, які здійснюють соціальний супровід недієздатних осіб чи осіб обмежених у дієздатності, батьків заявника, опікуна або піклувальника, їх місця знаходження та проживання.

Також не зазначено в якості заінтересованої особи саму особу щодо якої вирішується питання про поновлення її в дієздатності, тобто ОСОБА_1 .

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 300 ЦПК України, скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видування або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

В матеріали справи висновок судово-психіатричної експертизи не надано, як не надано клопотання про призначення такої експертизи з переліком питань, які необхідно поставити експерту.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, оскільки нормами ЦПК України не передбачено залишення без руху заяви, яка подана в порядку окремого провадження, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк на усунення недоліків.

За таких підстав, заявнику слід усунути зазначені недоліки та подати до суду заяву з дотриманням всіх вказаних вимог закону. Без підтвердження вказаних обставин, суддя не може вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків заяви, строк на їх усунення доцільно визначити десять днів з дня отримання копії ухвали.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись ст. 175, 177, 258, 260, 293-294, 297, 318 ЦПК України,

постановила:

Заяву Смілянського психоневрологічного інтернату, заінтересована особа опікунська рада при виконавчому комітеті Черкаської міської ради про поновлення цивільної дієздатності - залишити без руху.

Надати заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині даної ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Левчук