РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/482/25

Провадження №2/568/359/25

09 вересня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.

розглянувши матеріали цивільної справи №568/482/25

за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за Договором позики

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики в сумі 20532 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.05.2024 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №79629295, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 12000 грн. строком на 15 днів зі сплатою відсотків за користування коштами. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 20532 грн., з яких: 12000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2700 грн. заборгованість за відсотками та 5832 заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою.

14.06.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача.

Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість.

У відзиві на позов представник відповідача заперечив позовні вимоги. Вважає, що позивачем не доведено відступлення право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від первісного кредитора до позивача. Договір факторингу між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений раніше дати укладення договору позики та виникнення заборгованості у відповідача, а тому право вимоги не могло бути передано новому кредитору.

Ухвалою від 16.06.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, що 10.05.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 79629295 (а.с. 5-8).

Згідно з п.1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Пунктом 2 Договору передбачено, що сума позики 12000 грн, строк позики 15 днів, процентна ставка (фіксована) в день 1,5%, процентна ставка за понадстрокове користування 2,7% в день. Дата повернення позики (останній день) - 24.05.2024 р.. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 19753,35 %. Орієнтовна загальна вартість позики 14700 грн.

Відповідно до п. 5.3 Договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), розміщені на сайті www.mycredit.ua, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що позичальник попереджений, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за Договором позикодавець має право без згоди позичальника передати свої права кредитора (відступити право вимоги) за Договором.

Відповідно до п.21, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію».

Крім того, між сторонами укладено Додаток № 1 до договору позики, яким сторони узгодили строк кредитування 15 днів з 10.05.2024 р. по 24.05.2024 р., сума кредиту складає 12000 грн., проценти за користування кредитом - 2700 грн. (а.с. 8).

Договір підписаний шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору в частині повернення тіла кредиту та сплати відсотків, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача складає 20532 грн.

14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21 (а.с. 9-11).

Відповідно до умов договору фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Крім того, між фактором та клієнтом укладено Додаткову угодою № 2 від 28.07.2021 р. до договору факторингу та додаткові угоди №7 від 13.06.2022 р., № 21 від 20.03.2024 р., №37 від 25.09.2024 р. (а.с. 12-14).

20.03.2024 р. ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підписали акт прийому-передачі боржників № 21 до Договору факторингу від 14.06.2021 р.

Згідно витягу з реєстру боржників №32, загальна заборгованість ОСОБА_1 по договору №79629295 становить 20532 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредита 12000 грн., заборгованості за відсотками 2700 грн., заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою 5832 грн. (а.с. 16).

25.09.2024 р. між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підписали акт прийому-передачі до реєстру боржників №32 до договору факторингу (а.с. 15).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Згідно з ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір від 10.05.2024 р., таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Додатки №1) підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 2 Закону України «Про електронну комерцію».

Враховуючи, вказане суд вважає, що матеріали справи в сукупності підтверджують факт виконання позикодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача, номер якої повідомив кредитодавцю сам відповідач. Відповідач не заперечує факт отримання кредитних коштів в сумі 12000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 10781 ЦК України).

Наявний в матеріалах справи договір факторингу укладений у відповідності до вимог закону, містить всі істотні умови, при його укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини.

Враховуючи умови п. 1.2 Договору факторингу, яким передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору, суд дійшов висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача по кредитному договору № 79629295.

Сторона відповідача не навела доказів порушення її прав заміною кредитора і, що така заміна у будь-який спосіб мала негативні наслідки для відповідача.

А відтак, позивачем доведено перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 79629295 від ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, в порушення норм чинного законодавства та умов договорів, відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений строк не повернув, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості по кредитному договору в сумі 12000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зазначена заборгованість не заперечується відповідачем.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути відсотки за користування кредитними коштами в сумі 2700 грн. та відсотки за понадстрокове користування позикою в сумі 5832 грн.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Умовами договору передбачено, що строк позики 15 днів, процентна ставка (фіксована) в день 1,5%, процентна ставка за понадстрокове користування 2,7% в день. Дата повернення позики (останній день) - 24.05.2024 р.. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 19753,35 %. Орієнтовна загальна вартість позики 14700 грн. Умовами кредитного договору не передбачено порядок та умови нарахування процентної ставки за понадстрокове користування позикою відсутні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 сформульовано правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Нарахування процентів поза межами встановленого сторонами строку кредитного договору законом не передбачено.

Відповідно до п.6 договору від 19.11.2023 р., позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права (а.с. 6).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та сторонами змінено дату повернення суми кредиту.

Оскільки, позивачем не доведено факт пролонгації договору позики, тому відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування (після 24.05.2024 р.).

Суд зазначає, що умови пункту 2.3. кредитного договору в частині зазначення процентної ставки за понадстрокове користування позикою слід тлумачити на користь відповідача як такі, що не підлягають застосуванню, оскільки умови та порядок нарахування цієї процентної ставки кредитним договором не передбачені, в матеріалах справи відсутній розрахунок із зазначенням порядку та строку нарахування відсотків.

Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті позикодавця, не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання товариством додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, оскільки згадані вище умови не передбачені у кредитному договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем.

А відтак, здійснивши розрахунок відсотків в межах погодженого сторонами строку кредитування, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 2700 грн. відсотків (180 грн. х 15 днів).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в загальній сумі 14700 грн., що становить 71,6% від заявлених позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів": заборгованість по договору №79629295 від 10.05.2024 р. в сумі 14700 грн., яка складається 12000 грн. тіло кредиту та 2700 грн. відсотків.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 2168 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач:ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (07400 Київська обл., м. Бровари,вул. Лісова, 2 поверх,4, ЄРДПОУ 35625014)

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Повний текст рішення виготовлений 10.09.2025. р.

Суддя А.О. Сільман