Провадження №2/522/6262/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якій позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з моменту звернення до суду із позовом і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 10 червня 2025 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву.

16 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло заперечення представника ОСОБА_2 адвоката Сокалюка Всеволода Петровича проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження, у якому заявник просив здійснити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18 червня 2025 року зазначену заяву залишено без задоволення.

24 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов відзив на позову заяву, у якому відповідач просив:

- долучити до матеріалів справи відзив;

- зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №522/12437/25;

- розгляд питання про зупинення провадження просив здійснювати у судовому засіданні.

30 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій позивачка просила задовольнити позов у повному обсязі.

10 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_2 надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач просив:

- долучити до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив;

- зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №522/12437/25;

- розгляд питання про зупинення провадження просив здійснювати у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 10 липня 2025 року клопотання представника відповідача адвоката Сокалюка Всеволода Петровича про здійснення розгляду справи з викликом сторін повернуто без розгляду. Клопотання представника відповідача адвоката Сокалюка Всеволода Петровича про зупинення провадження у справі залишено без задоволення.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , що підтверджується копією актового запису про народження, та відповідно до якого матір`ю дитини зазначена ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_2 .

Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що обов`язковими умовами стягнення аліментів в порядку статті 84 СК України є:

- проживання дитини, яка не досягла трирічного віку разом із матір`ю;

- можливість батька надавати матеріальну допомогу.

До відповіді на відзив ОСОБА_1 долучила декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0001-М011-5ХАО, де пацієнтом зазначений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та де в якості законного представника зазначена ОСОБА_1 .

Зазначене на думку суду підтверджує той факт, що ОСОБА_3 проживає разом із ОСОБА_1 .

Зазначене також не було спростовано відповідачем у відзиві на позовну заяву та у запереченні на відповідь на відзив.

Другим критерієм, який має встановити суд під час вирішення даної категорії справи є можливість батька надавати матеріальну допомогу.

Так, загальні вимоги до визначення розміру аліментів встановлені у статті до 182 СК України, де вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

З метою реалізації спільного наказу № 304/262 від 24.06.2024 Міністерства фінансів України та Державної судової адміністрації України «Про затвердження Порядку електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами Державної податкової служби України та Державної судової адміністрації України» державним підприємством «Інформаційні судові системи» реалізовано доступ до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Судом було направлено запит до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, відповідь з якого надійшла до суду 06.06.2025 року №1455020, та з якої вбачається, що місцем роботи ОСОБА_2 є ПП «РС ТОЧКА», де відповідач починаючи з грудня 2024 року отримує заробітну плату у розмірі 8 710,00 гривень.

Також, було направлено запит до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків з метою встановлення розміру доходів ОСОБА_1 , відповідь з якого надійшла до суду 06.06.2025 року №1455028, з якого вбачається, що ОСОБА_1 з січня 2021 року отримує соціальну виплату з відповідного бюджету у розмірі 860,00 гривень. Будь-які інші доходи у відповідачки відсутні.

Суд бере до уваги те, що відповідно до інформаційної довідки з ДРРП від 25.08.2025 року №440811842, ОСОБА_2 на праві власності належать наступні об`єкти нерухомого майна:

- будівля амбулаторії, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлова будівля, загальною площею 54,6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Будь-які об`єкти нерухомого майна, які були б зареєстровані за ОСОБА_1 відсутні, що підтверджується довідкою з ДРРП від 25.08.2025 року №440812046.

Будь-які транспортні засоби за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зареєстровані, що підтверджується відповідями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо наявності ТЗ за параметрами власника або ТЗ від 25.08.2025 року №1699356 та від 25.08.2025 року №1458040 відповідно.

У позовній заяві позивачка просить врахувати під час стягнення аліментів той факт, що відповідач по справі є здоровою та працездатною особою.

У відзиві на позову заяву відповідач вказує на те, що зазначена обставина не відповідає дійсності, посилаючись при цьому на відповідні медичні висновки.

Так, до відзиву на позовну заяву було долучено копію медичних висновків про тимчасову непрацездатність від 29.05.2025 року №1111-ВНСК-М3ВЕ-6Х8Р та від 09.06.2025 року №1111-Р9В5-ЕНММ-7М43.

У зазначених висновках вказано, що у пацієнта наявне захворювання або травма загального характеру, при цьому, ідентифікувати пацієнта неможливо, оскільки, замість прізвища, імені та по батькові особи вказано код а19а0а94-0а94-53fa-918c-d9e17f6f06b1, а тому, у суду відсутні підстави вважати, що зазначені медичні висновки видані ОСОБА_2 .

На підтвердження того, що у ОСОБА_2 наявні розлади здоров`я ним було подано копію висновку лікаря-рентгенолога від 10.07.2024 року, де лікар констатував наступний діагноз: S-подібний сколіоз грудно-поперекового відділу хребта ІІ-ст. гіперкіфоз ІІ., остеохондроз грудного та поперекового відділу хребта.

Також подано копі. довідку лікаря-рентгенолога ОСОБА_4 від 21.02.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 діагностували МР-ознаки дегенеративно-дистрофічних змін шийного відділу хребта, грижу м/х диску на рівні С5-С6, протрузія на рівні С4-С5.

Відповідно до копії довідки лікаря-рентгенолога ОСОБА_4 від 21.02.2024 року, ОСОБА_2 діагностували МР-ознаки дегенеративно-диситрофічних змін поперекового відділу хребта за типом остеохондрозу, протрузії м/х дисків на рівні L3-S1.

Згідно копії довідки лікаря-рентгенолога ОСОБА_4 від 21.02.2024 року, у ОСОБА_2 наявні МР-ознаки дегенеративно-дистрофічних змін грудного відділу хребта за типом остеохондрозу.

До відзиву додано копію висновку за результатами відеоезофагогастродуоденоскопії від 31.07.2024 року, в якому ОСОБА_2 було констатовано наступний діагноз: «ерозивний антральний гастрит. Помірно виражений гастродуоденіт. Непрямі ознаки панкретиту. Недостатність стравохідно-шлункового з`єднання. Ерозивний езофагіт. Грижа Стравохідного отвору діафрагми. Варикозно розширені вени стравоходу І ступеню.

З копії висновку лікаря ОСОБА_5 від 03.10.2023 року вбачається, шо за результатами огляду ОСОБА_2 лікар дійшов до висновку про те, що у нього виявлена грижа стравоходного отвору діафрагми 2-го ступеню, гронічний гастродуоденіт, функціональні порушення по змішаному типу.

Відповідачем надано копію висновку за результатами ультразвукового дослідження органів черевної порожнини від 04.09.2024 року, за результатами якого відповідачеві діагностували хронічний холецистит, деформацію жовчного міхура, дифузні зміни структури підшлункової залози, виражений пневматоз кищківника.

В якості підтвердження негативного стану здоров`я, також подані копії консультативних висновків спеціаліста від 09.07.2024 року та 10.08.2023 року.

Оцінюючи зазначені висновки суд виходить з того, що з моменту їх видання по момент ухвалення рішення пройшло більш ніж один рік, а тому, на підставі таких висновків суд у повній мірі не може оцінити стан здоров`я відповідача, оскільки, за такий тривалий проміжок часу стан здоров`я відповідача міг змінитися, в тому числі в кращу сторону.

Будь-яких нових висновків, які були б надані відповідачеві незадовго до звернення із позовом або під час ухвалення рішення по справі відповідачем надано не було.

Окрім то, суд не є особою, яка володіє спеціальними знаннями, а тому, не може самостійно зробити висновок про те, що в результаті наявності зазначених у висновках хвороб працездатність відповідача порушена.

Доказів на підтвердження того, що відповідач є особою з інвалідністю будь-якої групи надано до суду не було.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивачка систематично ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема, зазначає про те, що не готувала їжу дітям, не займалася їх вихованням, не прибирала та не мила посуд. Вказує що 28.04.2025 року ОСОБА_3 мав пройти курс реабілітації на який стояв у черзі, проте, позивачка не забезпечила його присутність.

Проте, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої батьківські обов`язки щодо дітей.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що він весь час перебування у шлюбі працював та забезпечував сім`ю. Зазначає, що він не ухиляється від тримання дітей та систематично надавав кошти на утримання, лікування, розвиток як дітей так і позивача, проте доказів на підвердження вказаних обставин відповідач не надав.

Судовим наказом, що виданий Приморським районним судом м. Одеси 07 липня 2025 року у справі № 522/14611/25 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 30 червня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто ОСОБА_6 , до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 до 30.12.2041 року.

Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі доходів відповідача.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки на даний час позивачка не працює через догляд за спільною із відповідачем дитиною ІНФОРМАЦІЯ_4 , а отже не має самостійного джерела доходу. Після задоволення позовних вимог відповідач буде сплачувати на утримання позивачки та їх спільних дітей 7/12 частин свого доходу, відповідно у самого відповідача на його власні потреби залишиться 5/12 частин доходу.

Суд вважає. що таке рішення буде справедливим щодо балансу інтересів позивачки та відповідача ,а ще відповідатиме й найкращим інтересам їх спільних дітей.

При ухваленні рішення суд також враховує наявність у відповідача на праві власності об`єктів нерухомого майна, відсутність доказів фінансового забезпечення дітей та позивача, а також доказів, які б свідчили про непрацездатність відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Тому, суд доходить до висновку про наявність підстав для негайного виконання рішення задля належного забезпечення прав та свобод дитини в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 77, 79, 80, 141, 263 265, 279, 282-283 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , починаючи з моменту звернення до суду, тобто, з 04.06.2025 року до моменту досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трирічного віку, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 2 вересня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.