ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1069/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/6202/24 Категорія: 310020000 Биченко І.Я.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л. І., Карпенко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання послуг, -

в с т а н о в и в :

ТОВ «Смілаенергопромтранс» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання послуг.

В обґрунтування позову зазначило, що позивач є постачальником теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира відповідача, яка на час початку застосування позивачем нарахувань оплати витрат теплової енергії на загальнобудинкові потреби вже була обладнана індивідуальним опаленням. Однак, відключення квартири від мереж централізованого опалення не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку.

Крім того, споживачі зобов`язані вносити плату за абонентське обслуговування.

ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання теплової енергії згідно зі ст.1 Закону України «Про теплопостачання» та має особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 .

Послуги з опалення житла надавались вчасно та добросовісно за тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради, однак ОСОБА_1 не здійснював їх оплату.

Водночас, ОСОБА_1 свого обов`язку по оплаті наданих послуг не виконує, в зв`язку з чим за період з грудня 2021 року по березень 2024 року утворилась заборгованість з оплати за теплоенергію у розмірі 6428,70 грн. та заборгованість з абонплати у розмірі 1313,09 грн. за період з грудня 2021 року по жовтень 2024 року. У зв`язку з цим ОСОБА_1 було нараховано 174,89 грн. 3% річних, 645,77 грн. інфляційних збитків та 191,53 грн. пені.

Відповідач обізнаний про наявність у нього боргових зобов`язань, однак будь-яких дій по погашенню заборгованості не вчиняє.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» заборгованість з оплати послуг з постачання теплової енергії у сумі 6428 грн. 70 коп., 1313 грн. 09 грн. абонплати, 174 грн. 89 коп. 3% річних, 645 грн. 77 коп. інфляційних збитків, 191 грн. 53 коп. пені та 2422 грн. 40 коп. судового збору, а всього 11176 (одинадцять тисяч сто сімдесят шість) грн. 38 (тридцять вісім) коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 оскаржив його до суду апеляційної інстанції, вказуючи, що жодного договору щодо послуг з надання централізованого опалення з позивачем він не укладав.

Крім того, у нього ще в 2008 році встановлено індивідуальне опалення та індивідуальний підігрів гарячої води, а тому жодної послуги від позивача він не отримував і не отримує, тобто, він фактично не користувався послугами, що надавав позивач. Просив також врахувати, що Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що лише послуга з централізованого опалення віднесене до комунальних послуг, відповідно, абонплата не може бути і не є комунальною послугою.

На думку скаржника, єдина послуга, яку позивач може надавати власникам індивідуального опалення це послуга з централізованого опалення місць загального користування. А єдине місце загального користування, яке може опалюватись в багатоквартирних будинках це сходова клітка. У під`їздах будинку, де знаходиться належна йому квартира, відсутні опалювальні пристрої (радіатори). Змушування його платити за тепловтрати від термоізольованих труб теплопостачання в підвалі або за опалювання горища, які не є приміщеннями загального користування, є протиправним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує, що суд першої інстанції прийняв законне рішення, яке ґрунтується на фактичних обставинах та діючих нормах права, та має бути залишене без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Як вбачається з довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Смілянської міської ради від 25 листопада 2022 року та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Сторони визнали, що постачальником тепла у вказаний будинок є ТОВ «Смілаенергопромтранс».

На офіційному сайті ТОВ «Смілаенергопромтранс» опубліковано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, а також заяву-приєднання до договору про надання послуги з постачання теплової енергії, що є загальнодоступною інформацією.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №461 від 18 жовтня 2017 року встановлено ТОВ «Смілаенергопромтранс» тарифи в розмірі: для населення на послугу з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 53,99 грн. за 1 кв.м. (з ПДВ); для населення на послугу з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1798,14 грн./Гкал (з ПДВ).

Наказом ТОВ «Смілаенегропромтранс» № 40 від 22 листопада 2021 року введено в дію з 01.12.2021 року плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами, що становить 35.19 грн. з ПДВ.

Наказом ТОВ «Смілаенегропромтранс» № 29 від 31 жовтня 2022 року введено в дію з 01.11.2022 року плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами, що становить 36,88 грн. з ПДВ.

Наказом ТОВ «Смілаенегропромтранс» № 30 від 11 листопада 2022 року введено в дію з 01.12.2022 року плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами, що становить 38,07 грн. з ПДВ.

Наказом ТОВ «Смілаенегропромтранс» № 33 від 28 грудня 2023 року введено в дію з 01.01.2024 року плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами, що становить 42,94 грн. з ПДВ.

З актів про подачу теплової енергії вбачається, що у зв`язку з початком опалювальних сезонів у м. Смілі до будинку АДРЕСА_2 , ТОВ «Смілаенергопромтранс» було подано теплову енергію, зокрема, 26 жовтня 2021 року, 01 листопада 2022 року, 02 листопада 2023 року. Вказані акти складені за участю представників будинку №16.

З грудня 2021 року по березень 2024 року ТОВ «Смілаенергопромтранс» нарахувало позивачу 6428,70 грн оплати за теплоенергію, 1313,09 грн. абонплати з грудня 2021 року по жовтень 2024 року включно, що підтверджується розрахунками товариства. Крім того, товариство нарахувало відповідачу 174,89 грн. 3% річних, 645,77 грн. інфляційних втрат та 191,53 грн. пені за період з 01 січня 2024 року по 31 жовтня 2024 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив їх доведеність.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Між сторонами у справі виникли спірні правовідносини по наданню, з одного боку та споживанню з іншого боку комунальних послуг по теплопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та положенням ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з ч. 2 ст. 12 цього закону договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до ч. 5 ст. 13 цього ж закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, само собою, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц та від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17).

Крім того, пунктом 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 передбачена щомісячна плата за абонентське обслуговування. Абонентська плата включає такі витрати: здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами (зняття показів теплового лічильника, розподіл спожитих Гкал між абонентами; друк інформаційних повідомлень), оплата банківських послуг, нарахування та стягнення плати за спожиті послуги; заробітна плата обслуговуючого персоналу та нарахування єдиного соціального внеску на зарплату; обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії (у разі їх наявності), господарські витрати (електроенергія, заправка картриджів, обслуговування комп`ютерів, канцелярські витрати, надання різних довідок).

Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання.

Плата за абонентське обслуговування затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/місяць. Тобто плата за абонентське обслуговування розраховується не за обсяги спожитих послуг, а в розрахунку на 1 абонента та виставляється, як окремий платіж.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Виконавець комунальної послуги зобов`язаний: у разі укладення індивідуального договору або індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем здійснювати розподіл загальнобудинкового обсягу послуг між співвласниками багатоквартирного будинку у передбаченому законодавством та договором порядку.

Тобто, чинним законодавством покладено обов`язок на товариство здійснювати розподіл теплової енергії, що спожита будинком, у відповідності до Методики, а не на власний розсуд чи розсуд мешканців будинку.

Відповідно до абз. 6 п. 14 Правил Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).

Аналогічне передбачено і п 3 розділу І Методики, відповідно до якої розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Згідно п. 12 розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Таким чином Методикою не передбачено винятків для нарахування відповідачу відповідної частки теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби.

Окрім того, немає винятків і при відсутності обігріваючих приладів у під`їздах. Більше того, пунктом 11 Методики визначено, що якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у МЗК та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком.

Тому саме на відповідача, який також є головою ОСББ, що надає послуги з управління будинком, чинним законодавством передбачено обов`язок відновити прилади опалення у МЗК. Однак навіть до моменту відновлення приладів опалення в МЗК жодних підстав для звільнення власників квартири з індивідуальним опаленням від обов`язку оплати за частку МЗК законодавствам не передбачено.

Відтак у товариства не має законних підстав не розподіляти на ОСОБА_1 частину теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби всього багатоквартирного будинку.

При цьому, згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. ст. 24, 25 Закону України «Про теплопостачання» у споживача обов`язок укласти договір, а у теплопостачальника право. Тому скаржник навіть до укладення договору не звільняється від оплати за надані послуги.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

13.10.2021 позивач на своєму офіційному веб-сайті septrans.com.ua опублікував договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який відповідає типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженому постановою КМУ від 21.08.2019 № 830.

Відтак, оскільки мешканці цього багатоквартирного будинку не прийняли до цього часу жодного рішення про форму договірних відносин з товариством, то, згідно з діючим законодавством, з усіма споживачами теплової енергії в багатоквартирних будинках, в тому числі з відповідачем, укладені публічні індивідуальні договори приєднання без обслуговування внутрішніх мереж, які відповідають типовому договору, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідач визнає, що саме він в спірний період був власником квартири, а тому саме він зобов`язаний здійснювати оплату за надані комунальні послуги, а не його батько, що помер у 2009 році, тому доводи апеляційної скарги в цій частині жодним чином не спростовують висновки суду про стягнення саме з нього боргу.

Посилання скаржника на Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, є помилковим та безпідставним, оскільки вони втратили чинність та не діяли в спірний період. При цьому посилання на їх норми жодним чином не спростовує висновки суду та обґрунтованість позовних вимог товариства.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 35, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді