ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1111/24 Номер провадження 22-ц/814/2690/25Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Васильєва Олександра Геннадійовича, який діє в інтересах Приватного підприємства "Онікс-Карат" на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Онікс-Карат» про стягнення орендної плати, доходів, отриманих без достатньої правової підстави за користування земельною ділянкою, пені, 3 % річних, інфляційних втрат та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В квітня 2024 представник позивача звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Онікс-Карат» про стягнення орендної плати, доходів, отриманих без достатньої правової підстави за користування земельною ділянкою, пені, 3 % річних, інфляційних втрат та моральної шкоди.

В обґрунтуваннях заявлених позовних вимог представник позивача вказала, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,79 га на території Бабичівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, кадастровий номер :00:011:0029 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 190922 від 23.02.2006 року.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області по справі № 527/1308/20 від 31 серпня 2023 було зобов`язано відповідача негайно передати ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,79 га, кадастровий номер :00:011:0029. Станом на дату подання позову дане рішення не виконане, позивачу земельна ділянка не повернута, що вбачається з листа № 16 від 21.11.2022, відповідно до якого ПП «Онікс Карат» повідомило позивача про виділення йому земельної ділянки єдиним масивом разом з земельними ділянками, що належать ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (в полі № 3), тобто позивачу запропоновано до повернення земельної ділянки в іншому місці, що не передбачено чинним законодавством.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області по справі № 527/1308/20 від 31 серпня 2023 було встановлено, що позивач договір оренди землі № 9 від 25.01.2011 не підписував, тому він не може вважатися укладеним, дана земельна ділянка перебувала у фактичному користуванні ПП «Онікс Карат» з 2015 по 2023. ПП «Онікс Карат» здійснювало нарахування орендної плати ОСОБА_1 за період з 2015 по 2019 року.

Протягом 2015-2023 років у позивача як власника земельної ділянки був відсутній доступ до землі, відповідно позивач був позбавлений можливості використовувати це майно. В період з 01.01.2017 по 31.10.2022 відповідач мав право користуватися земельною ділянкою на підставі договору оренди, а тому стягненню з відповідача підлягає орендна плата за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 нарахована, але невиплачена в сумі 11270,00 грн, за період з 01.01.2020 по 31.10.2022 не нарахована та невиплачена в розмірі 14119,04 грн. З 31.10.2022 року відповідач є таким, що користувався земельною ділянкою без достатніх правових підстав. Приростом відповідача за період з 01.11.2022 по 31.03.2024 є невиплачена орендна плата за користування земельною ділянкою (яка була б сплачена власнику) та дохід від реалізації вирощеної сільськогосподарської продукції. Також, згідно ст. 625 ЦК України, позивач має право для стягнення за період з 2017 по 2022 інфляційні втрати в сумі 10940,57 грн та 3 % річних в сумі 2720,98 грн. Також позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20000,00 грн, оскільки він був неправомірно позбавлений можливості розпоряджатися та користуватися своєю земельною ділянкою та у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду щодо повернення йому земельної ділянки.

Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача: -нараховану, але не виплачену орендну плату за користування земельною ділянкою за період з 2017 року по 2019 рік у розмірі 11270,00 грн; -плату за користування земельною ділянкою за період з 2020 року по 2022 рік у розмірі 14119,04 грн; -доходів, отриманих без достатньої правової підстави за користування земельною ділянкою за 2023 рік в сумі 5916,23 грн; -інфляційні втрати за період з 2017 року по 2022 рік в сумі 10940,57 грн; -3 % річних за період з 2017 року по 2022 рік в сумі 2720,98 грн; -моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн, а також судові витрати.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 28 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , який поданий представником позивача адвокатом Олійник Лілією Михайлівною до Приватного підприємства «Онікс-Карат» було задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємства «Онікс-Карат», на користь ОСОБА_1 ,

-заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2017-2022 роки в сумі 19759,08 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять гривень 08 копійок);

-інфляційних втрат за період з 2017 року по 2022 рік в сумі 9614,87 грн (дев`ять тисяч шістсот чотирнадцять гривень 87 копійок);

-3 % річних за період з 2017 року по 2022 рік в сумі 2352,65 грн (дві тисячі триста п`ятдесят дві гривні 65 копійок),

а всього 31726,60 грн (тридцять одну тисячу сімсот двадцять шість гривень 60 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився представник Васильєв О.Г., який діє в інтересах ПрАТ «Онікс-Карат» та подав3 апеляційну скаргу, якій прохає скасувати частково рішення від 28.03.2025 року Глобинського районного суду по справі №527/1111/24 та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким позов ОСОБА_1 до ПП «Онікс-Карат» про стягнення орендної плати, пені, 3% річних та інфляційних витрат повністю залишити без задоволення.

В доводах апеляційної скарги, зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, в зв`язку з істотним порушенням судом норм процесуального права (неправильного вирішення справи, внаслідок неправильної оцінки доказів.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ч.2 ст.11 ЦК України визначив розмір орендної плати за Земельну ділянку ні з договору оренди земельної ділянки, а з довідника ознак доходів, який є додатком до порядку заповнення та поданням податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, адже згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: 1) договори та інші правочини, та застосував цей невірний розмір орендної плати в подальших своїх розрахунках та висновках.

Крім того, зазначає, що в позивача відсутні будь-які правові підстави вимагати від відповідача виконання будь-яких умов неукладеного договору, а у відповідача відсутні будь-які правові підстави виконувати вимоги Позивача з виконання будь-яких умов неукладеного договору.

Акцентує увагу, що у позивача відсутні будь-які правові підстави вимагати від відповідача виконання будь-яких умов неукладеного Договору, а у відповідача відсутні будь-які правові підстави виконувати вимоги позивача з виконання будь-яких умов неукладеного Договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Олійник Л.М. прохають апеляційну скаргу подану представником «Приватного підприємства «Онікс-Карат» адвокатом Васильєвим Олександром Геннадійовичем залишити без задоволення, а рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 березня 2025 року по справі - залишити без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,79 га на території Бабичівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, кадастровий номер: :00:011:0029 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 190922(а.с.21).

25 січня 2011 року ОСОБА_1 (орендодавець) та ПП «Онікс-Карат» (орендар) уклали Договір оренди землі № 9, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бабичівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, площею 1,79 га, кадастровий номер: :00:011:0029. Договір укладено на 10 років. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Глобинському районі 01.11.2012 за № 06089 (а.с.18-20)./

Згідно п.9 Договору оренди землі № 9, орендна плата вноситься орендарем в натуральній формі у розмірі 4% від грошової оцінки земельної ділянки. Розмір орендної плати в натуральній формі - рослинницькою продукцією, яка вирощується Орендарем. Номенклатура, кількість та вартість продукції, яка поставляється Орендарем Орендодавцю в рахунок орендної плати визначається в окремій угоді, що щорічно до початку чергового року оренди укладається між орендодавцем і орендарем і є додатком до цього договору, а за бажанням орендодавця орендна плата може виплачуватись в грошовій формі.

Пунктом 10 Договору оренди землі № 9 передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації, а відповідно до п. 11 - орендна плата вноситься до 15 грудня поточного року.

Відповідно до п. 5 Договору оренди землі № 9 нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 45101,95 грн.

Листом-повідомленням за вих. № 17 від 21.11.2022, ПП «Онікс-Карат» повідомило ОСОБА_1 про те, що строк дії Договору оренди землі № 9 закінчився 01.11.2022, а також про те, що продовжувати дію договору оренди останні не будуть (а.с.25).

Також судом встановлено, що рішення Глобинського районного суду Полтавської області яким зобов`язано приватне підприємство «Онікс Карат» негайно передати ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,79 га, кадастровий номер :00:011:0029 прийнято судом 31 серпня 2023 року.

Проте, відповідач не звертався до виконавчої служби про його примусове виконання, що розцінюється судом як відсутність факту невиконання відповідачем рішення суду, яке б підлягало б примусовому виконанню.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем було нараховано орендну плату проте доказів суду її виплати не надано, вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги те, що ПП «Онікс Карат» не виконав зобов`язання зі сплати орендної плати ОСОБА_1 за користування земельною ділянкою за період з 2017 року по 2022 рік, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню орендна плата, інфляційні втрати за весь час прострочення, а також три проценти річних.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 2,3 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За приписами ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першоюст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.2ст.409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Відповідно до норм ч.1ст.93 ЗК України, ст.1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

За змістомст.13 Закону України "Про оренду землі "під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі "визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати, відповідальності за її несплату.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (стаття 21 Закону).

За нормами ст.ст.24,25 Закону України "Про оренду землі "орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов`язаний, зокрема, передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди, орендар - своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Виходячи з вищенаведеного саме на орендаря покладається обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку, а орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,79 га на території Бабичівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, кадастровий номер: :00:011:0029 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 190922(а.с.21).

25 січня 2011 року ОСОБА_1 (орендодавець) та ПП «Онікс-Карат» (орендар) уклали Договір оренди землі № 9, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бабичівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, площею 1,79 га, кадастровий номер: :00:011:0029. Договір укладено на 10 років. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Глобинському районі 01.11.2012 за № 06089.

Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Отже, судом встановлено, що земельну ділянку площею 1,79 га, кадастровий номер :00:011:0029 було передано ОСОБА_1 ПП «Онікс-Карат» на підставі договору оренди від 25 січня 2011 року, який було зареєстровано 01.11.2012.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що ПП «Онікс-Карат» був користувачем земельної ділянки належної відповідачу в період строку дії договору оренди, а саме з 01.11.2012 по 01.11.2022, а отже повинен був як орендар виконувати свої зобов`язання, в тому числі, зі сплати орендної плати у розмірі встановленому договором.

Відповідно до Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, Приватного підприємства «Онікс-Карат», поданих останнім до Глобинської ДПІ (Глобинського району), під порядковим № 10 містяться записи, зокрема, про суми нарахованих доходів фізичній особі з податковим номером , а саме за 2017 рік в сумі 3500,00 грн, за 2018 рік в сумі 3920,00 грн, за 2019 рік в сумі 3850 грн, а всього в розмірі 11270,00, ознака доходу «106» (а.с.32-37).

ПП «Онікс-Карат» нараховано ОСОБА_1 за період з 2017 по 2019 рік саме орендну плату, чим підтверджується як визнання ПП «Онікс-Карат» факту використання земельної ділянки, так і розмір нарахованої орендної плати за вказаний період.

Крім того колегія суддів погоджується, що відповідачем не надано суду доказів, які підтверджують сплату ПП «Онікс-Карат» на користь ОСОБА_1 орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 2017 по 2022 роки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими, разом з тим підлягають задоволенню частково в розмірі, визначеному за підрахунками суду, а саме в сумі 19759,00 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплату у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Суд першої інстанції правильно встановив, і це підтверджено матеріалами справи, що відповідач не виплатив позивачу орендну плату за період з 2017 по 2022 роки.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та зазначає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача орендну плату за користування земельною ділянкою за період з 2017 по 2022 роки у розмірі 19759,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 9614,87 грн та 3% річних у сумі 2352,65 грн, визнавши такі вимоги обґрунтованими та підтвердженими відповідними доказами і положеннями закону.

Водночас суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення доходів, отриманих без достатньої правової підстави за користування земельною ділянкою у 2023 році, у зв`язку з відсутністю доказів фактичного її використання відповідачем після закінчення строку дії договору, а також правомірно відмовив у стягненні моральної шкоди в сумі 20000 грн через неподання належних доказів, які б підтверджували глибину та характер моральних страждань позивача.

Крім того колегія суддів зазначає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Васильєва Олександра Геннадійовича, який діє в інтересах Приватного підприємства "Онікс-Карат" - залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 01 вересня 2025 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _____________________ С.Б. Бутенко ___________________ О.І. Обідіна