Провадження №2/524/2696/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого - судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Лапік К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

Позов мотивовано тим, що 31.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7313030, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. строком на 105 днів зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платеж, що передбачені кредитним договором. Вказаний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Проте, відповідачем умови договору не виконані, сума кредиту не повернута. 29.05.2023 року згідно умов договору відступлення прав вимоги № 97-МЛ, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 7313030, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» набуло право вимоги до відповідача. У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у відповідача утворилася заборгованість, у розмірі 20950 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 5000 грн.; заборгованість за відсотками 15000 грн., заборгованість за комісією 950 грн. Просять стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 20.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від17.04.2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Білокінь О.О. про залишення без руху позовної заяви, покладення обов`язку на позивача направити відповідачу поштою в паперовій формі копії позовної заяви із доданими до неї документами відмовлено. Запропоновано позивачу повторно направити на адресу відповідача позовну заяву з додатками в редакції від 02.12.2024 року. Запропоновано представнику відповідача ознайомитись з матеріалами справи в електронному вигляді, в тому числі з позовною заявою в редакції 19.12.2024 року. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня постановлення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 26.05.2025 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Білокінь О.О. витребувати від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-капітал»оригінали письмових та електронних доказів.

Ухвалою суду від 25.06.2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Білокінь О.О. про відкладення розгляду справи задоволено. За клопотанням представника позивача ТОВ «Фінансова компанія Кредит-капітал» витребувати у ТОВ «ФК «Контрактовий дім» інформацію щодо перерахування 31.01.2023 року первинним кредитором ТОВ «Мілоан» на рахунок ОСОБА_1 коштів в сумі 5000 грн. згідно платіжного доручення №92580476.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія Кредит-капітал» просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Білокінь О.О. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю у засіданні Полтавського апеляційного суду в іншій справі.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Ураховуючи неодноразові відкладення судових засідань за клопотанням представника відповідача, не подання у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Білокінь О.О.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 31.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7313030 (а.с.13-23), згідно умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 5000 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Згідно з п. 1.3, 1.4 кредитного договору кредит надано строком на 105 днів з 31.01.2023, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 16.05.2023.

Пунктами 1.5.1 та 1.5.2, 1.5.3 визначено, що комісія за надання кредиту складає 950 грн., а проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 1500 грн., які нараховуються за ставкою 2,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, протягом поточного періоду 13500 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки - фіксована.

Згідно з п. 2.2.2 договору нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору.

Відповідно до графіку розрахунків (додаток № 1 до кредитного договору) платіж повернення кредиту та сплати процентів мав бути внесений відповідачем 16.05.2023 на загальну суму 20950 грн., із них сума кредиту 5000 грн., проценти - 15000 грн., комісія за надання кредиту - 950 грн.

Згідно довідки про ідентифікацію (а. с. 27) договір підписаний ОСОБА_1 із застосування ідентифікатора J14533.

Факт надання кредиту підтверджується платіжним дорученням № 92580476 від 31.01.2023, згідно якого кредитодавець перерахував на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти у розмірі 5000 грн. (а. с. 30).

29.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 97-МЛ, згідно умов якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками, у тому числі і за договором № 7313030, укладеним із ОСОБА_1 .

Відповідачу надіслано письмову претензію від 02.12.2024 про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання позивачем зобов`язання.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 7313030 від 31.01.2023 передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно з договором відступлення прав вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023.

Першою та третьою частинами статті 512 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, на підставі договору відступлення прав вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7313030 від 31.01.2023.

Вищевказаний договір укладений між первісним кредитором та відповідачем у формі електронного документа з відповідними електронними підписами сторін.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заявм про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем перераховано грошові кошти.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи, що кредитний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем правочину.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позичальником та відповідачем не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).

Зі змісту кредитного договору, встановлено, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Тоді як без отримання позичальником повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Судом враховано, що договір містить податковий номер ОСОБА_1 , його паспортні дані, відомості про місце проживання, номер мобільного телефону.

Факт одержання кредитних коштів у розмірі встановленому договорами, підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами платіжним дорученням № 92580476 від 31.01.2023, витребуваною інформацією - листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 17.07.2025 вих. 13129 про успішно здійснений переказ на платіжну картку НОМЕР_1 з призначенням платежу «кредитні кошти від ТОВ Мілоан згідно договору № 7313030», квитанцією до платіжної інструкції № 19388-1333-27630163.

Отже, позивачем надано належні та допустимі докази, не спростовані відповідачем, щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів.

Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У строк, передбачений договором ОСОБА_1 кошти, отримані в борг не повернув, безпідставно ухилившись від взятих на себе зобов`язань.

Оскільки за умовами кредитного договору строк кредитування становить 105 днів (п. 1.3 договору) та право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом в межах строку договору (кредитування), проценти за користування кредитними коштами підлягають стягненню в повному обсязі.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної суми боргу кредитним договором та процентів за користування кредитними коштами є доведеними та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по сплаті комісії у розмірі 950 грн. суд зазначає наступне.

Частинами 1,3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Пунктом 1.5.1 кредитного договору позичальнику встановлено одноразову плату за надання кредиту.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно.

За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення простроченої заборгованості по сплаті комісії по кредиту у розмірі 950 грн. не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7313030 від 31.01.2023 року у розмірі 20000 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн.; заборгованість за відсотками 15000 грн.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2301,28 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 95 % від заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором № 7313030 від 31.01.2023 року у розмірі 20 000 грн. та у повернення сплаченого судового збору в сумі 2301,28 грн.

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті комісії у сумі 950 грн. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня складення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», м. Львів вул. Смаль Стоцького будинок 1 корпус 28 , .

Відповідач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Олена Предоляк