Дата документу 27.08.2025 Справа № 334/3868/25
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/3868/25 Пр. № 22-ц/807/1288/25Головуючий у 1-й інстанції: Фетісов М.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Полякова О.З.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2025 року про відмову в забезпеченні доказів до подання позовної заяви у справі за клопотанням АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі Банк) про забезпечення доказів до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2025 року Банк звернувся до суду з клопотанням (заявою) про забезпечення доказів до подання позовної заяви в порядку ст. ст. 84,116 ЦПК України (а.с.1-4), в якому (якій) просив: - витребувати у приватного нотаріуса Карташової Тамари Михайлівни копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - витребувати у Центру надання адміністративних послуг Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області або від іншого територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання померлої ОСОБА_1 інформацію про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті померлої - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання (заяви) Банк зазначав, що ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву б/н від 01.11.2012. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник померла. На момент смерті позичальник не виконала взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищезазначеним договором залишилась заборгованість у загальному розмірі 45860 гривень. 04.09.2024 Банк звернувся з претензією кредитора до Запорізької районної державної нотаріальної контори, яка листом від 20.09.2024 повідомила, що претензія кредитора була перенаправлена за належністю до приватного нотаріуса Карташової Тамари Михайлівни, яка у листі від 03.10.2024 зазначила, що надання інформації про спадкоємців позичальника банку не є можливим у зв`язку з дією положень статті 8 Закону України «Про нотаріат». При цьому, отримання позивачем інформації про осіб, які зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем ускладнюється тим, що відповідно до статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані є інформацією з обмеженим доступом, згідно з статтею 14 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Також згідно з пунктом 2 статті 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, пунктом 2 статті 21 цього ж Закону встановлено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Виходячи з вищенаведених норм, заявник не має права на отримання даних самостійно. Без інформації про спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого позичальника банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Фетісова М.В. (а.с.29).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2025 року (а.с.35-36) у задоволенні клопотання (заяви) Банку у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с.40-46) просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В автоматизованому порядку 26.05.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Полякова О.З. та Трофимову Д.А. (а.с.56). Ухвалою апеляційного суду від 27.05.2025 року (а.с.57) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 03.06.2025 року (а.с.60). У період з 02.06.2025 року по 06.06.2025 року включно суддя - член колегії Поляков О.З. перебував у нетривалій відпустці, яка не давала права його заміни в автоматизованому порядку іншим суддею (а.с.61). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 09.06.2025 року (а.с.62), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.63) з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідний штат суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка - а.с.74).

Всі учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу заявника у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку 26.08.2025 року суддею Кухар С.В. у цій справі замінено суддю Трофимову Д.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 78-79).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату час та місце розгляду цієї справи (а.с. 71-73,75) всі учасники цієї справи не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Приватний нотаріус Карташова Т. М. (а.с.76-77) подала апеляційному суду заяву, в якій просила апеляційний суд розглядати дану справу за її відсутності.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву приватного нотаріуса задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судовими рішеннями є: ухвали…, постанови…(ст. 258 ч. 1 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи Банку у задоволенні клопотання (заяви) про забезпечення доказів до подачі позову Банком, керувався ст.ст. 84, 116-118, 260, 268 ЦПК України та виходив із того, що клопотання про забезпечення доказів до пред`явлення позовної заяви, подане в порядку ч.4 ст. 84 ЦПК України, не містить обґрунтування того, що докази, які просить забезпечити заявник, можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Оскільки, за правилами частини четвертої статті 84 ЦПК України суд може витребувати докази до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Частиною другою статті 116 ЦПК України унормовано, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія, що передбачено частинами третьою та четвертою статті 116 ЦПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 116 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Згідно з пунктами 4 - 6 частини першої статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Під час вирішення питання про забезпечення доказів суд враховує не тільки права та інтереси заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із задоволенням заяви про забезпечення доказів.

За змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на вказані вище норми цивільного процесуального законодавства України та вимоги заяви про забезпечення доказів, можна дійти висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Таким чином заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116 - 117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до статті 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Вирішуючи питання про забезпечення доказів, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації та предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню, у зв`язку із вжиттям таких заходів, прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Наведені обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Водночас, при зверненні до суду із клопотанням про витребування доказів до пред`явлення позову в порядку частини четвертої статті 84 ЦПК України шляхом витребування у приватного нотаріуса Карташової Т.М. копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 та у Центру надання адміністративних послуг Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області або від іншого територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання померлої ОСОБА_2 інформації про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем, представником заявника не зазначено та не доведено, що докази, які просить забезпечити заявник, можуть бути втрачені або що їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим, чим не дотримано вимог частини першої статті 116 ЦПК України.

Суд зважає на те, що в розпорядженні представника заявника є інформація щодо місця перебування спадкової справи, яка зберігається у приватного нотаріуса Карташової Т.М., відтак відсутні підстави припускати, що цей засіб доказування може бути втрачений або отримання його копії стане згодом неможливим чи утрудненим.

Що стосується вимоги про витребування в Центру надання адміністративних послуг Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області або від іншого територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання померлої ОСОБА_2 інформації про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем.

Представником заявника вищевказана вимога заявлена з порушенням пункту 3 частини другої статті 84 ЦПК України, оскільки вона не визначилась з тим, яка саме особа володіє вказаним доказом, а отже не зазначила підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа.

Крім цього вказана вимога заявлена з порушенням частини четвертої статті 116 ЦПК України, оскільки можливий засіб доказування перебуває за місцезнаходженням Центру надання адміністративних послуг Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, тобто поза територіальною юрисдикцією Дніпровського районного суду міста Запоріжжя.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що клопотання про забезпечення доказів до пред`явлення позовної заяви, подане в порядку частини четвертої статті 84 ЦПК України, не містить обґрунтування того, що докази, які просить забезпечити заявник, можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Проте із таким висновком суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає.

Виключним правом Банку, як позивача (кредитора), є право зазначати у своєму позові відповідача (відповідачів) (ПІБ, адресу тощо). Оскільки, в силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України особа реалізує своє право на захист на власний розсуд.

Проте, апеляційним судом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 за договором б/н від 01.11.2012, укладеним з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за яким зарахується заборгованість у загальному розмірі 45860,00 грн. (копія а.с. 19), померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть, копія а.с. 20).

В силу вимог ст. 1282 ч. 1 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, в розмірі, якій відповідає його частці у спадщині.

В силу вимог ст. 1268 ч. 3 ЦК України спадкоємець, якій постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Також, за змістом ст. 1269 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу …. заяву про прийняття спадщини.

На виконання вимог ст. 1281 ч. 1 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Проте, у матеріалах цієї справи відсутні докази того, що будь-які спадкоємці спадкодавця ОСОБА_1 за законом чи за заповітом взагалі повідомляли АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про відкриття будь-якої спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 останньої та прийняття (неприйняття) цієї спадщини конкретними спадкоємцями (ПІБ, адреса).

Тому, 04.09.2024 Банк звернувся з претензією кредитора до Запорізької районної державної нотаріальної контори, яка листом від 20.09.2024 року (копія а.с. 22) повідомила, що претензія кредитора була перенаправлена за належністю до приватного нотаріуса Карташової Тамари Михайлівни, яка у листі від 03.10.2024 року (а.с. 23) зазначила, що надання інформації про спадкоємців позичальника банку не є можливим у зв`язку з дією положень ст. 8 Закону України «Про нотаріат», а саме: «Кредитор спадкодавця не зазначений як особа, якій нотаріус має право розголошувати нотаріальну таємницю стосовно спадкоємця…».

При цьому, отримання Банком інформації про осіб, які зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані є інформацією з обмеженим доступом, згідно з статтею 14 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Також, згідно з п. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, пунктом 2 статті 21 цього ж Закону встановлено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

При вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи, клопотання АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про забезпечення йому вищезазначених доказів до подачі ним позову у цій справі до спадкоємців ОСОБА_1 за законом чи за заповітом, які прийняли спадщину у встановлений законом 6-місячний строк з дня смерті останньої по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, є обґрунтованим належними, допустимими доказами та підлягало задоволенню судом першої інстанції у цій справі у повному обсязі, так як в іншій спосіб Банк позбавлений можливості отримати вказану інформацію про цих осіб, яких він має зазначати в якості належних відповідачів в його позові у цій справі.

В силу вимог ст. 84 ЦПК України у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази (ч.3); суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу (ч.4); суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону (ч.5); будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду (ч.6); особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали (ч.7).

В силу вимог ст. 116 ЦПК України забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія (ч.4); у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів у разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд першої інстанції скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження (ч.5).

При вищевикладених обставинах, доводи та вимоги апеляційної скарги Банку ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах. Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення у цій справі передчасної помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду судом першої інстанції справи по суті, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання в порядку ст. 116 ч. 5 ЦПК України) до суду першої інстанції.

Також, в силу вимог ЦПК України в разі скасування вищезазначеної ухвали суду першої інстанції у цій справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання про розподіл цих витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, вирішується у подальшому судом першої інстанції.

Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне звернути увагу суду першої інстанції, що при новому вирішенні процесуального питання у цій справі про забезпечення Банку вищезазначених доказів до подачі позову слід врахувати, що суд першої інстанції має негайно надсилати копію вказаної ухвали приватному нотаріусу та ЦНАП для виконання, при цьому, встановивши такий розумний строк для виконання цієї ухвали цими особами чи уповноважити Банк на одержання цих доказів, щоб Банк мав можливість своєчасно ознайомитись із цими наданими вищезазначеними особами доказами та подати позовну заяву до суду першої інстанції у цій справі до належного відповідача (відповідачів, а саме: лише тих спадкоємців, які прийняли спадщину за заповітом чи за законом після смерті позичальника ОСОБА_1 ), з дотриманням вимог ст. 116 ч. 5 ЦПК України, а саме у строк - протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2025 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова апеляційним судом складена 01.09.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кухар С.В. Поляков О.З.