Провадження № 2/686/1945/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б. Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., представника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач, ТОВ «ФК «ЕЙС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 29.09.2022 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЕЙС», було укладено кредитний договір №959247539, за яким ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 7 000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. Позивач просить стягнути заборгованість по кредиту, судовий збір та витрати на правничу допомогу.

23.12.2024 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.

14.02.2025 року справу призначено до слухання по суті.

18.04.2025 року представником відповідача надано відзив на позов, проти позовних вимог заперечує, вказує, що кредитним договором №959247539 укладеним 29.09.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_2 не порушуються права і законні інтереси ТОВ "ФК "ЕЙС", тому останнє не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором, а тому позовна заява є необгрунтованою та безпідставною. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

05.05.2025 року представником позивача надано додаткові пояснення у справі, вказує, що договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу,а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 33096,55 грн. Тобто передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності Договору факторингу до 31.12.2024 р. При цьому жодна норма даного договору не обмежує можливість передачі прав вимог лише тими, які існували до моменту укладення Договору. Наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав наведених у відзиві, зазначила, що на момент укладення договору відступлення, зобов`язань між позивачем та ОСОБА_2 не існувало.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, подані докази, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.09.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №959247539 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит в сумі 7000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що 28.11.2018 між ТОВ "ФК "Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу N 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023 ТОВ "Манівео" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткові угоди до Договору факторингу N 28/1118-01, згідно з якими строк дії договору було продовжено до 31.12.2024. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу N 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу N 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміються всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.

Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 218 від 28.02.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №959247539 від 29.09.2022 на загальну суму 14 952,70 грн.

23.02.2024 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу №23/0224-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 до Договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33096,55 грн.

07.11.2024 ТОВ "ФІК "Онлайн Фінанс" та позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу №0711/24Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 33 096,55 грн.

Таким чином, звертаючись до суду із позовом, ТОВ "ФК "ЕЙС" посилається на ту обставину, що ТОВ "ФК "ЕЙС" набуло права вимоги за кредитним договором №959247539 від 29 вересня 2022 року, укладеним з відповідачем ОСОБА_2 , на підставі договору факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024, укладеного з ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", яке в свою чергу набуло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 23/0224-01 від 23 лютого 2024 року, укладеного з ТОВ "Таліон Плюс". При цьому, ТОВ "Таліон Плюс" набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога".

Однак, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено ті обставини, що кредитним договором №959247539 укладеним 29.09.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_2 порушуються права і законні інтереси ТОВ "ФК "ЕЙС", тоді як відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1ст. 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1ст. 510 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1ст. 519 ЦК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що ч. 1ст. 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги:1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

У даному випадку, правовідносини за кредитним договором №959247539 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_2 виникли 29 вересня 2022 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином.

Витяг з Реєстру прав вимоги №218, в якому зазначено відповідача, датується 28 лютого 2023 року, тобто більше ніж через три роки після укладення договору відступлення права вимоги, а отже на час його укладення не було права вимоги до ОСОБА_2 за зазначеним вище кредитним договором.

Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

Таким чином, вимога на момент укладення договору факторингу мала б бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ОСОБА_2 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, і сторони не могли передбачити, що 29.09.2022 цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20).

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем, ТОВ "ФК "ЕЙС", не доведено порушення його прав з боку відповідача та наявності права звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №959247539 від 29 вересня 2022 року.

Відтак, позов є необгрунтованим та недоведеним, а тому не підлягає до задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (м. Київ, Харківське шосе 19 офіс 2005) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості в сумі 33096 грн. 55 коп за кредитним договором № 959247539 від 29.09.2022р. залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 03.09.2025 року.

Суддя: