Провадження № 22-ц/802/963/25 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Трикош Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про заміну сторони виконавчого провадження, за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» адвоката Жевеги Катерини Валеріївни на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» звернулося до суду із вказаною заявою. Просить суд замінити стягувача у виконавчому провадженні № 69520371, яке відкрито з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 51537 від 29 грудня 2021 року з ТОВ «Інстафінанс» на ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 з підстав, викладених в заяві.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2025 року відмовлено ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» в задоволенні його заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що доказів наявності відкритого виконавчого провадження № 69520371, яке відкрито з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 51537 від 29 грудня 2021 року, до суду не подано.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник заявника адвокат Жевега К. В. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою і такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Сторони по справі та їх представники, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

В апеляційній скарзі представник позивача Жевега К. В. просила розгляд справи проводити за її відсутності, тобто заявник скористався своїми правами щодо участі в судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін та їх представників згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання згідно з вимогами ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 29 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 51537, яким звернуто стягнення з громадянина України ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № ID4069234 від 30.03.2021 року, укладеним з ТзОВ «Інстафінанс». Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.04.2021 року по 22.11.2021 року. Загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 9624,00 гривень.

03.04.2025 за договором факторингу № 573/ФК-25 ТзОВ «Інстафінанс» відступив ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» права вимоги, зазначені в реєстрі, зокрема заборгованість за кредитним договором № ID4069234 від 30.03.2021 року.

Також ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» надано суду копію постанови від 28.07.2022 року про відкриття виконавчого провадження № 69520371.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що заявник просить суд замінити стягувача саме у виконавчому провадженні 69520371, яке відкрито з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 51537 від 29 грудня 2021 року з ТОВ «Інстафінанс» на ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21, оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. При цьому, Верховний Суд зазначив, що заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом ст. 15 Закону №1404-VIIІ. Положення ч. 5 ст. 442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Пунктом 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

До своєї заяви про заміну сторони виконавчого провадження представник заявника подав копію договору факторингу, копію виконавчого напису нотаріуса та копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Будь яких обставин щодо проведення виконавчих дій, стягнення за цим виконавчим провадженням заявником не зазначено, доказів існування відкритого виконавчого провадження на час звернення до суду не надано, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявником не подано до суду доказів наявності відкритого виконавчого провадження № 69520371, яке відкрито з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 51537 від 29 грудня 2021 року.

Такі докази не подані і до суду апеляційної інстанції.

За ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Заявник не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів. Покликання в апеляційній скарзі на те, що суд мав можливість перевірити наявність виконавчого провадження та стадію виконання, не заслуговує на увагу, так як таких доказів не було надано, а збирання доказів судом суперечить вимогам ч. 7 ст. 81 ЦПК України. У апеляційній скарзі міститься посилання на ч. 2 ст. 81 ЦПК України, проте ця норма закону не стосується даної справи і викладена в іншій редакції.

За частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Висновки суду першої інстанції зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права, суд першої інстанції повно з`ясував обставин, що мають значення для справи, висновки суду викладені в ухвалі суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Доводи апеляційної скарги є власним тлумаченням чинного законодавства особою, яка подала апеляційну скаргу, і не можуть бути взяті до уваги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» адвоката Жевеги Катерини Валеріївни залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2025 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 серпня 2025 року.

Головуючий

Судді :