Провадження № 4-с/686/84/25
УХВАЛА

1 вересня 2025 року м.Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Чевилюк З.А.,

з участю секретаря судового засідання Томашівської А.Т.,

скаржника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

В провадженні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №78390542 від. 18.06.2025 про примусове виконання.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження, рішенням суду визначено способи участі ОСОБА_3 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 місце та час їх спілкування у м. Хмельницькому в громадських місцях та дитячих закладах та за місцем реєстрації батька та проживання дітей без порушення режиму дня дітей у присутності ОСОБА_6 або за домовленістю з нею без її присутності щотижня у вівторок та четвер з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; щотижня у неділю з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. Без присутності ОСОБА_1 у м. Хмельницькому в громадських місцях та дитячих закладах четвер з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. Канікулярний час та святкові дні батько проводить час з дітьми за домовленістю з матір?ю.

ОСОБА_1 вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження №78390542 від 18.06.2025 підлягає скасуванню, оскільки постанова Хмельницького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у справі №686/11236/19 ОСОБА_1 виконується.

Відкриття виконавчого провадження №78390542 від 18.06.2025 є таким, що не має підстав. ОСОБА_3 сам не виконує постанови Хмельницького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у справі №686/11236/19, не виявляє бажання зустрічатися з дітьми та брати участь в їхньому житті. Натомість він вказує в заяві на примусове виконання судового рішення від 17.06.2025 року, що ОСОБА_1 «рішення суду добровільно не виконується, а прохання побачитись з дітьми - ігноруються».

Проте, жодних дій спрямованих на невиконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у справі №686/11236/19 ОСОБА_1 не вчиняла. Рішення суду з її сторони виконується. А заява ОСОБА_3 містить завідомо неправдиву інформацію, є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Будь-які докази невиконання ОСОБА_1 рішення суду у заяві відсутні.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 08.08.2010 року вона перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2019 року, яке набрало законної сили 07.05.2019 року, в рішенні суду визначено місце проживання дітей з нею. Після розірвання шлюбу спільні діти ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишились проживати з нею. ОСОБА_1 разом з дітьми зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , однак з часу повномасштабного вторгнення для безпеки дітей, вона з дітьми поїхали в село на проживання до її матері, де вони фактично проживають до цього часу за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 припинив проживати з ними дітям було 2,5 роки, наразі донькам 9 років.

В 2019 році ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визначення йому графіку зустрічей з доньками, хоча ОСОБА_1 не перешкоджала йому бачитись із ними, бо їй було важко з двома маленькими дітьми-двійнятами і, навпаки, просила ОСОБА_3 допомагати, але він відмовлявся.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.07.2019 року у справі №686/11236/19, з урахуванням постанови Хмельницького апеляційного суду від 18.09.2019 року у справі №686/11236/19, визначено способи участі ОСОБА_3 у вихованні малолітніх дітей.

Водночас, після отримання рішення суду про графік побачень з дітьми, до дівчат батько не приходив у визначений час ними не цікавився, хоча достеменно знав, де живуть діти.

Декілька разів ОСОБА_3 приходив до дітей у дитячий садочок, проте не в той час, який визначено у графіку, а під час навчального процесу, чим порушував не лише графік режиму дня дітей, а і графік навчального процесу в дитячому навчальному закладі. Усно ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 , що він і не збирався зустрічатися з дітьми згідно графіку, а до суду звертався заради помсти, оскільки вона звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

В провадженні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження N?58743596 від 29.03.2019 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини щомісячно.

На даний час, діти закінчили 2-й клас шкільного підрозділу Комунального закладу загальної середньої освіти «Початкова школа №5 Хмельницької міської ради». Як вбачається із довідок з навчального закладу, які додаються, батько дітей в школу не приводив, успіхами не цікавився, із вчителями не спілкувався. При здачі діагностувальних робіт і консультацій дітей приводить та забирає мати, цікавиться успіхами, безпосередньо спілкується з вчителями.

Також, доньки навчаються у комунальній установі «Школа мистецтв» Ямпільської селищної ради з вересня 2023 року по теперішній час (клас «Вокал») та з вересня 2024 року по теперішній час (клас «Фортепіано»), зарекомендували себе як старанні учениці, мають навчальні досягнення високого рівня, неодноразово нагороджувались грамотами та цінними подарунками, є лауреатами всеукраїнських та регіональних фестивалів та конкурсів, де займають призові місця.

3 довідок №23, №24, які видані 30.04.2025 року комунальною установою «Школа мистецтв» Ямпільської селищної ради, вбачається, що батько дітей за період навчання у школі не з?являвся, успіхами дівчат не цікавився, з викладачами не спілкувався, не був присутнім на звітних концертах та нагородженнях дітей, не брав участі у батьківських зборах або заходах школи. Довідками підтверджується, що ОСОБА_1 постійно приводить та забирає дівчат зі школи, безпосередньо спілкується з викладачами, вчасно здійснює оплату за навчання, відвідує планові та звітні концерти, постійно супроводжує дівчаток для участі у конкурсах.

В лікаря педіатра останніх три роки батька ніколи не бачили, він відсутній в житті доньок.

Дітьми він не цікавився, не вітає на дні народження, на свята, не знає потреб та інтересів доньок.

Поки ОСОБА_1 з дітьми проживали у м. Хмельницькому, ОСОБА_3 не зустрічався з дітьми з його власної ініціативи. Через систематичне невиконання ним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.07.2019 року у справі №686/11236/19, ОСОБА_1 22.09.2019 року зверталася із заявою року у відділення поліції.

24.02.2022р. задля безпеки дітей ОСОБА_1 з дітьми переїхала в село до її мами. В цей день вона з ОСОБА_3 мали переписку у застосунку «Viber», тому він був повідомлений про те, що вони їдуть, але до дітей він не прийшов ні в цей день, ні в будь-який інший в період з 24.02.2022р. до 18.06.2025 року.

06.05.2025.року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зміну прізвища дітей. З травня 2025 року на розгляді Хмельницького міськрайонного суду перебувала справа №686/12632/25 про зміну прізвища дітей ОСОБА_8 і ОСОБА_7 з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ».

19.06.2025р. відбулося чергове засідання по цій справі, на якому ОСОБА_1 вкотре запропонувала ОСОБА_3 приїхати до дітей. Він довго відмовлявся, але врешті погодився і приїхав зі своєю сестрою у цей день приблизно о 17 год., поспілкувався з дітьми і поїхав. Під час цієї зустрічі ОСОБА_3 тиснув на дітей психологічно, вимагав сказати, що мама їх намовляє проти нього та щодо зміни прізвища, переконував дітей не висловлювати власну думку. Діти були налякані його поведінкою, почали плакати. Це був його єдиний візит і з того дня по теперішній момент більше він не з?являвся, не телефонував, дітьми не цікавився.

Після цих обставин ОСОБА_1 подала заяву до Служби у справах дітей Хмельницької міської ради з проханням провести з ОСОБА_3 профілактичну бесіду, попередити про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, роз?яснити необхідність регулярного виконання передбачених законодавством обов?язків щодо забезпечення належних умов життя, навчання та виховання дітей, роз?яснити обов?язок утримання дітей до досягнення ними повноліття та піклування про стан здоров?я дітей, а також необхідності виконання рішення суду Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.07.2019 року у справі №686/11236/19, з урахуванням постанови Хмельницького апеляційного суду від 18.09.2019 року у справі №686/11236/19, якими визначено способи участі ОСОБА_3 у вихованні малолітніх дітей.

Протягом усього часу з моменту розлучення жодних дій спрямованих на невиконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у справі №686/11236/19 ОСОБА_1 не вчиняла.

Заява ОСОБА_3 про примусове виконання судового рішення будується на завідомо неправдивій інформації, не містить доказів, і не може бути підставою для відкриття виконавчого провадження, оскільки відсутній сам факт невиконання ОСОБА_1 судового рішення.

ОСОБА_3 у своїй заяві про примусове виконання судового рішення умисно подає недостовірну інформацію, вказуючи, що ОСОБА_1 не виконує постанову Хмельницького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року у справі N?686/11236/19-ц та умисно не зазначає в заяві місце її фактичного проживання, хоча воно йому достеменно відоме.

Ніяких доказів вчинення ОСОБА_1 дій спрямованих на невиконання рішення суду заява на примусове виконання рішення суду не містить.

Постанова про відкриття виконавчого провадження не має законних підстав і підлягає скасуванню, оскільки рішення суду ОСОБА_1 виконується.

08.07.2025 року головним державним виконавцем Бялик Юлією Дмитрівною було повідомлено ОСОБА_1 в телефонному режимі про те, що в провадженні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження №78390542 від 18.06.2025 з примусового виконання.

11.07.2025р. ОСОБА_1 написала заяву про зміну місця проживання, а також 08.07.2025 надала довідку №437/01-26 від 01.05.2025 року, що видана відділом «Центр надання адміністративних послуг» Ямпільської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, проте ОСОБА_1 на даний момент не отримала оригінали постанов, відправленні належним чином.

11.07.2025 р. ОСОБА_1 подала скаргу про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження на ім?я начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Відповідь №80082/25.17-42 від 28.07.2025р. вона отримала 01.08.2025 року, тому строки подання скарги порушено не було.

04.08.2025 року ОСОБА_1 подала скаргу про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Ухвалою від 08.08.2025 року скаргу повернено без розгляду у зв`язку з відсутністю доказів направлення іншим учасникам справи копії скарги з доданими до неї додатками. ОСОБА_1 ознайомилася з ухвалою від 08.08.2025 року із загального доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень лише 13.08.2025 року, у зв`язку з чим просить поновити строк звернення до суду та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження.

В судовому засіданні скаржниця підтримала подану скаргу та клопотала про поновлення строку подачі скарги. ОСОБА_3 заперечив можливість задоволення скарги, зауваживши про невиконання рішення суду в добровільному порядку та здійснення перешкод у реалізації його батьківських прав.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження під час проведення виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення

Частинами першою та третьою вказаної статті визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 13 цього ж Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, розпоряджень, внесення подання, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Забезпечення виконання судового рішення є обов`язком держави, яка повинна забезпечувати ефективні системи виконання судових рішень, а також функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалено обов`язкове судове рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року).

У справі «Вишняков проти України» (рішення від 24 липня 2018 року) ЄСПЛ зазначено, що відсутність механізмів добровільного виконання суттєво зменшила можливості співпраці з тим із батьків, хто чинить перешкоди. Хоча слід визнати, що перевага завжди надається добровільному виконанню. Суд зазначає, що незмінна позиція, якої часто дотримуються батьки у таких справах, може ускладнити таке добровільне виконання та зумовити у відповідних випадках необхідність застосування пропорційних примусових заходів. Однак жодні примусові заходи також не були застосовані. Державний виконавець мав право накладати штрафи та вносити подання про притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку з невиконанням рішення суду, але з невідомих причин не скористався цими повноваженнями. Однак жодні примусові заходи також не були застосовані. Державний виконавець мав право накладати штрафи та вносити подання про притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку з невиконанням рішення суду, але з невідомих причин не скористався цими повноваженнями.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути належним чином враховані, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай передбачають, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення у справі «А.В. проти Словенії» від 09 квітня 2019 року).

Захист прав дитини гарантовано статтями 3, 12, 16 Конвенції ООН Про права дитини 1989 року.

Отже, будь-який сімейний спір стосовно дитини дійсно має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Факт, що дитина не хотіла бачити свого батька, не може бути достатнім для невиконання розкладу зустрічей, оскільки не було жодних доказів того, що ці зустрічі суперечили природному розвитку дитини.( СПРАВА «ВИХОВАНОК ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF VYKHOVANOK v. UKRAINE) (Заява № 12962/19), рішення від 7 жовтня 2021 року).

В 2019 році ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визначення йому графіку зустрічей з доньками.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.07.2019 року у справі №686/11236/19, з урахуванням постанови Хмельницького апеляційного суду від 18.09.2019 року у справі №686/11236/19, визначено способи участі ОСОБА_3 у вихованні малолітніх дітей.

В провадженні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №78390542 від. 18.06.2025 про примусове виконання.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження, рішенням суду визначено способи участі ОСОБА_3 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 місце та час їх спілкування у м. Хмельницькому в громадських місцях та дитячих закладах та за місцем реєстрації батька та проживання дітей без порушення режиму дня дітей у присутності ОСОБА_6 або за домовленістю з нею без її присутності щотижня у вівторок та четвер з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; щотижня у неділю з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. Без присутності ОСОБА_1 у м. Хмельницькому в громадських місцях та дитячих закладах четвер з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. Канікулярний час та святкові дні батько проводить час з дітьми за домовленістю з матір?ю.

До початку війни ОСОБА_1 проживала у м.Хмельницькому разом з дітьми. 24.02.2022р. задля безпеки дітей ОСОБА_1 з дітьми переїхала в село до її мами. ОСОБА_3 відомо було про місцезнаходження дітей.

ОСОБА_1 ствердила, що її колишній чоловік не вживав заходів щодо зустрічей з дітьми, а якщо здійснював спроби зустрічей, то поза межами встановленого рішенням суду графіку. ОСОБА_12 заперечив факти викладені скаржницею та вказав на здійснення перешкод у спілкуванні з дітьми, що і стало підставою для примусового виконання рішення.

08.07.2025 року головним державним виконавцем Бялик Юлією Дмитрівною було повідомлено ОСОБА_1 в телефонному режимі про те, що в провадженні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження №78390542 від 18.06.2025 з примусового виконання.

11.07.2025р. ОСОБА_1 написала заяву про зміну місця проживання, а також 08.07.2025 надала довідку №437/01-26 від 01.05.2025 року, що видана відділом «Центр надання адміністративних послуг» Ямпільської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, проте ОСОБА_1 на даний момент не отримала оригінали постанов, відправленні належним чином.

11.07.2025 р. ОСОБА_1 подала скаргу про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження на ім?я начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Відповідь №80082/25.17-42 від 28.07.2025р. вона отримала 01.08.2025 року, тому строки подання скарги порушено не було.

В серпні 2025 року ОСОБА_1 подала скаргу про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Ухвалою від 08.08.2025 року скаргу повернено без розгляду у зв`язку з відсутністю доказів направлення іншим учасникам справи копії скарги з доданими до неї додатками. ОСОБА_1 ознайомилася з ухвалою від 08.08.2025 року із загального доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень лише 13.08.2025 року, у зв`язку з чим просить поновити строк звернення до суду та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження.

З метою повного та об`єктивного розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість поновлення пропущеного строку для подачі скарги.

Зважаючи на проаналізовані матеріали, обов`язковість судових рішень на території України, забезпечення їх виконання, спірний характер правовідносин, беручи до уваги конфліктний характер поведінки сторін, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не доведена підставність для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №78390542 від 18.06.2025 року, скасування постанови про стягнення виконавчого збору №78390542 від 18.06.2025 року, скасування постанови про розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження№78390542 від 18.06.2025 року.

Виконавець діяв в рамках та на підставі закону.

Керуючись ст.ст.450-451 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Поновити строк звернення із скаргою.

Відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця:скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №78390542 від 18.06.2025 року, скасування постанови про стягнення виконавчого збору №78390542 від 18.06.2025 року, скасування постанови про розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження№78390542 від 18.06.2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 3 вересня 2025 року.

Суддя З.А.Чевилюк