Справа №403/352/25 провадження № 2/403/387/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2025 року с-ще Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю.,
при секретарі судового засідання Могиленко К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позов обгрунтовується тим, що 26 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» (далі по тексту рішення - ТОВ «Займер», як товариством, та відповідачем ОСОБА_1 , як клієнтом, був укладений договір №189872 про надання фінансового кредиту, за яким товариство надає відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності фінансовий кредит в гривні на наступних умовах: сума кредиту - 4000,00 грн.; строк кредиту - 20 днів; стандартна процентна ставка - 2,0% в день або 730% річних, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Вказаний кредитний договір був укладений сторонами відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом його підписання відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер його мобільного телефону. На виконання умов договору товариством 26 квітня 2021 року було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок відповідача за реквізитами вказаної ним платіжної картки № НОМЕР_1 . Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а також заміну в порядку укладення договору факторингу №01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року сторони кредитора у кредитному договорі з ТОВ «Займер» на ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь зазначену вище суму заборгованості, а також понесені судові витрати в сумі 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подав.
ІІ. Заяви та клопотання.
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви прохав суд розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.6 зворот).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 29 липня 2025 року клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін задоволено в частині розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження (а.с.40-41).
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 03 вересня 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
26 квітня 2021 року між ТОВ «Займер», як товариством, та ОСОБА_1 , як клієнтом, був укладений договір №189872 про надання фінансового кредиту (індивідуальна частина) (далі - Договір, кредитний договір, договір №189872), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора АV7778 (код з смс-повідомлення), надісланого позивачем на зазначений ним фінансовий номер: НОМЕР_4 (а.с.16-17).
Укладення сторонами 26 квітня 2021 року кредитного договору в електронному вигляді відповідає умовам п.6.1 розділу 6 «Інші умови» Договору, яким визначено, що Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.17 зворот).
Згідно умов укладеного Договору (пункти 1.1, 1.2, 1.4) ТОВ «Займер» надає відповідачу ОСОБА_1 на умовах строковості, зворотності та платності строком на 20 днів (до 15 травня 2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Договору) грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом, а відповідач зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с.16).
Номером електронного платіжного засобу відповідача, зазначеним ним в розділі 7 «Реквізити та підпис сторін» Договору, є НОМЕР_1 (а.с.17 зворот).
За змістом пунктів 1.3 та 2.1 Договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2 % на добу; тип процентної ставки - фіксована; повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.16).
Згідно з визначеним у п.2.1 Договору графіком розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, повернення відповідачем ОСОБА_1 кредиту здійснюється шляхом сплати ним суми кредиту 4000,00 грн., процентів за користування кредитом в сумі 1600,00 грн. та комісії за користування системою (15%) в сумі 600,00 грн., а всього: 6200,00 грн. (а.с.18).
Судом також встановлено, що згідно з пунктом 2.3 Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом; проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
26 квітня 2021 року ТОВ «Займер» на виконання умов кредитного договору №189872 було здійснено переказ грошових коштів в загальній сумі 4000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 що відповідає сумі кредиту та способу його надання згідно з умовами укладеного між сторонами кредитного договору (а.с.26).
17 лютого 2022 року між ТОВ «Займер» (клієнт) та ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» (фактор) було укладено договір факторингу №01-17/02/2022, за яким, з урахуванням додаткової угоди від 12 жовтня 2022 року: 1) клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості (пункт 6.1); 2) права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору (пункт 6.2.3); 3) в якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор сплачує клієнту плату (ціна продажу) в розмірі, що складає 311979,08 грн. без ПДВ двома платежами (пункт 7.1, 7.2) (а.с.19-22, 23).
Платіжними документами підтверджується оплата фактором на користь клієнта за відступлені права вимоги до боржників у сумах, визначених пунктами 3.2, 3.2.1 додаткової угоди від 12 жовтня 2022 до договору факторингу від 17 лютого 2022 року (а.с.23, 24, 25).
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 26 квітня 2021 року кредитного договору та отримання від позивача кредитних коштів у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі або частково відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.
V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що договір про надання фінансового кредиту №189872 від 26 квітня 2021 року (індивідуальна частина) був підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора АV7778, отриманого ним на номер мобільного телефону: НОМЕР_2 у вигляді смс-повідомлення, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами.
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора AV7778 суду надано не було.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Наведений позивачем ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» розрахунок заборгованості ОСОБА_1 відповідає умовам кредитного договору щодо розміру та строку сплати відповідачем передбачених ним платежів, в тому числі нарахування процентів за процентною ставкою 2,0% на добу, що становить 80,00 грн. (2,0% від 4000,00 грн.) протягом визначеного в пункті 2.3 Договору строку користування кредитом.
При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання ним зобов'язань за кредитним договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості та її розміру.
Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору про надання фінансового кредиту №189872 від 26 квітня 2021 року, укладеного між ним та ТОВ «Займер», а також договору факторингу №01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, укладеного між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу».
Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.
Отже, набуття позивачем ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» права вимоги заборгованості за договором №189872 від 26 квітня 2021 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.
Судом також враховується, що у даній справі кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії фінансових установ щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та тілом кредиту і її розміру.
VI. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» звернувся до суду з позовом майнового характеру в електронній формі, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. з урахуванням пониження ставки судового збору на коефіцієнт 0,8 (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» грошові кошти по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп., які були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).
В судове засідання представник позивача не з`явився. Розгляд заяви про розподіл судових витрат прохав здійснити без виклику сторін (а.с.60-62).
На дату судового розгляду справи по суті письмових заперечень від відповідача ОСОБА_1 щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката подано не було.
Разом з тим, судом встановлено, що при поданні позовної заяви в електронній формі через електронний кабінет адвокатом Пархомчуком С.В. не ставилось питання про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та, як наслідок, надіслані представником позивача на адресу ОСОБА_1 в порядку виконання вимог абз.2 ч.1 с.177 ЦПК України копія позовної заяви з додатками не містили такої інформації.
До поданої 03 вересня 2025 року через електронний кабінет заяви про розподіл судових витрат, представником позивача були додані копії документів на підтвердження направлення ним 02 вересня 2025 року ОСОБА_1 заяви про розподіл судових витрат з додатками.
За вказаних обставин суд приходить до висновку про об`єктивну неможливість відповідача Григорчука В.Л. подати свої заперечення проти заявленого представником позивача розміру витрат на професійну правничу допомогу, що безпосередньо враховується судом при вирішенні розподілу судових витрат між сторонами по справі.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача розміру заявленого адвокатом Пархомчуком С.В. витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
З наданого представником позивача акту про отримання правової допомоги від 22 серпня 2025 року вбачається вартість наданих адвокатом Пархомчуком С.В. послуг: 1) зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» та ОСОБА_1 в рамках кредитного договору №189872 від 26 квітня 2021 року - 2000,00 грн. за 1 годину часу; 2) складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг, аналіз судової практики - 5000,00 грн. за 2,5 години часу; 3) інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи - 3000,00 грн. за 1,5 години часу; 4) канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500,00 грн..
Разом з тим, спір по справі не є складним; позовна заява містить посилання виключно на норми чинного законодавства та умови кредитного договору, що, як наслідок, не потребувало від адвоката Пархомчука С.В проведення їх порівняльного аналізу та витрачання у зв'язку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову, а тому суд приходить до висновку про достатність витрачання адвокатом: 1) для зустрічі з клієнтом та його консультації - 0,5 години часу, вартість якої, виходячи із засад розумності та складності справи, визначається судом в розмірі 500,00 грн.; та 2) для складання позовної заяви - 2 години часу, вартість яких, виходячи зі співмірності із ціною позову, та враховуючи: відсутність в позовній заяві правових висновків Верховного Суду, сформованих у справах щодо укладеності правочинів в електронній формі (на підтвердження проведеного адвокатом моніторингу та аналізу судової практики), а також незначного обсягу доданих до позовної заяви додатків, визначається судом в розмірі 1000,00 грн. за годину, що відповідно складатиме 2000,00 грн..
З урахуванням відсутності в матеріалах цивільної справи доказів на підтвердження переліку (найменування) поданих адвокатом Пархомчуком С.В. у справі інших клопотань, заяв, складення ним процесуальних документів та їх належність до предмета спору, а також недоведеності здійснення моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи та невідповідності цієї послуги критерію необхідності, суд вважає за можливе виключити із загального розміру витрат на правничу допомогу вартість зазначених послуг в сумі 3000,00 грн..
Також суд приходить до висновку, що достатнім розміром витрат адвоката на: 1) виготовлення копій документів, виходячи з кількості додатків до позовної заяви, та 2) відправку поштової кореспонденції з огляду на вартість її пересилання (130,00 грн. (65,00 грн. + 65,00 грн.), буде сума 300,00 грн..
Інші судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2800 грн. 00 коп. (дві тисячі вісімсот гривень 00 копійок).
Повне ім`я та найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя С.Ю.Атаманова