Справа № 136/765/25
провадження № 2/136/266/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який приходився чоловіком позивачеві та батьком відповідачеві, після смерті якого відкрилась спадщина за законом.

ОСОБА_4 , будучи дружиною спадкодавця, а відтак спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також подала нотаріусу заяву відповідного змісту про прийняття спадщини.

Іншим спадкоємцем першої черги за законом являється їх спільна із спадкодавцем дочка - ОСОБА_2 , яка з 10.06.2014 виїхала на постійне місце проживання до російської федерації, а у подальшому до Німеччини, де проживає на даний час та в Україну з того часу не поверталась.

Отож на час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла та від неї не відмовилась в установлений законом строк являється його дружина ОСОБА_1 , утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на усе майно, що увійшло до складу спадкової маси після смерті чоловіка, вона позбавлена можливості, оскільки відповідно до довідки органу місцевого самоврядування, яка надана була нотаріусу, на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 була зареєстрована та постійно проживала його дочка - ОСОБА_2 , внаслідок чого державним нотаріусом було відмовлено у видачі на ім`я позивача нотаріальних актів, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

У визначений судом строк відповідач не надала до суду відзив.

Ухвалою суду від 05.05.2025 було відкрито провадження у даній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, за клопотанням позивача витребувано з нотаріальної установи матеріали спадкової справи до майна померлого спадкодавця.

Ухвалою суду від 14.07.2025 було закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, останній надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення, а розгляд справи просила проводити за її відсутності.

З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав передбачених ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилася спадщина.

Із матеріалів спадкової справи №21/2024 встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась за законом, своїм правом на спадкування скористалась дружина спадкодавця ОСОБА_4 , подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту (а.с.52).

Факт родинних відносин ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.59).

Зі змісту витягів з Державного реєстру актів цивільного стану про народження та шлюб (а.с.60-63) встановлено, що ОСОБА_5 являється рідною дочкою спадкодавця ОСОБА_3 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання виданої 06.08.2019 виконавчим комітетом Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.8), адреса зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 , 1965 року народження, значиться АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою Вінницького району 06.02.2024 за №635 (а.с.69) слідує, що ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . На день смерті за вказаною адресою були зареєстровані та проживали постійно з ним дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2

31.05.2024 постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що є інші спадкоємці за законом, зокрема відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою Вінницького району 06.02.2024 за №635, - дочка ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 .

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Отож якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем за адресою реєстрації.

Таку позицію висловлено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі N 937/10434/19-ц (провадження N 61-3620св210), від 10 квітня 2020 року у справі N 355/832/17-ц (провадження N 61-27212св19) та від 27 лютого 2019 року у справі N 471/601/17-ц (провадження N 61-38452св18.

Як слідує зі змісту Акту складеного депутатом міської ради ОСОБА_6 від 30.05.2024, в присутності сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_2 1987 р.н. , яка приходиться рідною дочкою ОСОБА_3 зареєстрована по АДРЕСА_1 , однак з 10.06.2014 по даний час там не проживає (а.с.32).

Згідно матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 у визначений законом строк не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом.

Відповідно до поданої у даній справі заяви ОСОБА_2 визнала позовні вимоги, підтвердивши, що з 10.06.2014 за адресою зареєстрованого місця не проживає, перебуває за межами України.

Отож д ержавна реєстрація ОСОБА_2 у житловому будинку по АДРЕСА_1 не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті батька за цією адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами.

Факт належності спадкодавцеві майна у вигляді житлового будинку із погосподарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , підтверджується Договором купівлі-продажу від 06.05.1992 року укладеного між Липовецьким комбінатом комунальних підприємств Вінницької області та ОСОБА_3 , предметом якого було 19/25 частки індивідуального житлового будинку із господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_2 , що був посвідченого державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Кобзар С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 975 (а.с.14), а також Договором купівлі-продажу від 10.09.2015 укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , предметом якого було 6/25 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці 0,0786 га із кадастровим номером :01:003:1267, що посвідчений 10.09.2015 року приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1333.

Згідно відомостей Бюро технічної інвентаризації право власності 19/25 частки індивідуального житлового будинку із господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_2 , було зареєстровано за ОСОБА_3 в порядку, який діяв на час такої реєстрації, про що проставлено штамп відповідного змісту.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13), 10.09.2015 право власності на 6/25 частки житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Липовецької селищної ради народних депутатів від 16.12.1986 за №170 (а.с.15), було затверджено нове упорядкування вулиць та зміна нумерації будинковолодінь в селищі Липовець та змінено існуючий АДРЕСА_3 .

Зі змісту довідки виданої Липовецькою міською радою 23.06.2009 за №1588 (а.с.14), слідує, що житловий будинок, в якому зареєстрований та постійно проживав ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_4 , який у подальшому змінено на №29.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №320329 виданого 18.07.2005 (а.с.20), ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки площею 0,0423 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на в АДРЕСА_1 із кад. № :01:003:0351.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №320328 виданого 18.07.2005 (а.с.21), ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку та, господарських будівель та споруд, яка розташована на в АДРЕСА_1 із кад. № :01:003:0350.

Як слідує зі змісту листа, що виданий Відділом №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадасту у Вінницькій області (а.с.22), під час проведення реєстрації земельних ділянок, що належать ОСОБА_3 згідно державного акту серія ЯА №320328 виданого 18.07.2005 Липовецьким районним відділом земельних ресурсів та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів за №75 присвоєно кадастровий :01:003:0350 слід його вважати недійсним, оскільки при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру присвоєно кадастровий № :01:003:1938 та відкрито поземельну книгу на земельну ділянку 0,0928 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку. Під час проведення реєстрації земельних ділянок, що належать ОСОБА_3 згідно державного акту серія ЯА №320329 виданого 18.07.2005 Липовецьким районним відділом земельних ресурсів та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів за №76 присвоєно кадастровий :01:003:0351 слід його вважати недійсним, оскільки при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру присвоєно кадастровий № :01:003:1939 та відкрито поземельну книгу на земельну ділянку 0,0423 га, для ведення особистого селянського господарства.

Відомості про право власності ОСОБА_3 на земельні ділянки: кадастровий № :01:003:1938, площею 0,0928 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та кадастровий № :01:003:1939 площею 0,0423 га, для ведення особистого селянського господарства внесено до Державного реєстру речових прав (а.с.23, 24).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.09.2015 укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 останній набув у власність земельну ділянку, площею 0,0786 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд, яка розташована на в АДРЕСА_1 із кад.№:01:003:1267, що посвідчений 10.09.2015 року приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1337.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.29), право власності на земельну ділянку площею 0,0786 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд, яка розташована на в АДРЕСА_1 із кад.№:01:003:1267, зареєстровано за ОСОБА_3 .

Відповідно до Договору поділу земельної ділянки від 26.12.2022 року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Мельник М.В. та зареєстрованого в реєстрі за №8134 (а.с.25), до ОСОБА_3 перейшла у власність земельна ділянка, площею 1,0979 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами м. Липовець на території - Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області із кад. №:02:000:1634.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.26), право власності на земельну ділянку, площею 1,0979 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами м. Липовець на території - Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області із кад. №:02:000:1634, зареєстровано за ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.30), ОСОБА_3 являється власником автомобіля Mitsubishi L400, номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_4 .

Встановлені судом обставини, які перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, при цьому належність майна спадкодавцеві доведена належними та допустимими доказами, утім в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права у зв`язку із державною реєстрацією відповідача ОСОБА_2 у житловому будинку по АДРЕСА_1 , на момент смерті батька за цією ж адресою реєстрації, утім, як було зазначено вище, сама по собі реєстрація не є беззаперечним доказом її постійного проживання із спадкодавцем, оскільки спростована належними та допустимими доказами.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження, отож порушені права позивача підлягають захисту судом.

Крім цього, відповідач надала суду заяву про визнання позову.

У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що наявні усі правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 13, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП - невідомо) про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_11 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на наступне майно, а саме:

- житловий будинок із по господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,0423 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_6 із кад.№:01:003:1939 (попередній кад. № :01:003:0351);

- земельну ділянку, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку та, господарських будівель та споруд, яка розташована на в АДРЕСА_6 із кад.№:01:003:1938 (попередній кад. № :01:003:0350);

- земельну ділянку, площею 1,0979 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами АДРЕСА_1 із кад.№:02:000:1634;

- земельну ділянку, площею 0,0786 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку та, господарських будівель та споруд, яка розташована на в АДРЕСА_1 із кад.№:01:003:1267;

- автомобіль марки Mitsubishi L400, номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Учасники цивільного процесу:

Позивач - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП - НОМЕР_5 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП - невідомо)

Суддя Світлана ШПОРТУН