Справа № 473/3504/25
РІШЕННЯ

іменем України

"03" вересня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Булкат М.С.,

за участю секретаря судового засідання Багрін І.А.,

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Прибужанівська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області, про встановлення факту родинних відносин

ВСТАНОВИВ

В липні 2025 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, поданою в її інтересах адвокатом Лукіянчиним Ігорем Петровичем, про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування даної заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (мати заявниці). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла частка 1/3 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця ОСОБА_1 , як спадкоємиця після смерті ОСОБА_3 , належним чином прийняла спадщину, проте при зверненні до нотаріуса з метою належного оформлення спадкових прав, отримала відмову в вчиненні відповідної нотаріальної дії. Відмова обґрунтована відсутністю належних документів, що підтверджують родинні відносини між нею та спадкодавицею ОСОБА_3 (у свідоцтві про народження заявниці ім`я матері - « ОСОБА_4 », тоді як у свідоцтві про смерть зазначено « ОСОБА_5 »).

При цьому, відсутня можливість підтвердження родинних відносин між заявницею та спадкодавицею.

Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що вказані факти мають для заявниці юридичне значення, остання просила встановити факти, що вона є донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мартинівське, Вознесенського району, Миколаївської області.

В судове засідання представниця заявниці адвокат Вуїв О.В. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву ОСОБА_6 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 .

Заслухавши показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (допитані в судовому засіданні від 03 вересня 2025 року), дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя.

Право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення основних прав, наданих конституцією або законом, а також право на доступ до правосуддя та справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є одними із невід`ємних прав людини, які закріплені в Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною АсамблеєюОрганізації Об`єднаних Націй 10 грудня 1948 року (статті 8, 10).

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France»), заява № 23805/94).

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

У статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Також і у частині першій статті 13 зазначеного Кодексу визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А частина третя цієї ж статті прямо декларує, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частинами першою статті 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Зокрема, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. п. 1,6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мартинівське, Вознесенський р-н, Миколаївської області померла ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_1 спадкоємиця звернулася до Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області для оформлення своїх спадкових прав, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 69/22.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п.п. 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Факт родинних відносин між заявницею та ОСОБА_3 повністю підтвердився в сукупності дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , згідно яких вказані особи мали відносини, характерні для матері та доньки, заявниця піклувався про матір, після смерті останньої поховала її;

- копією будинкової книги для реєстрації громадян в житловому будинку адресою: АДРЕСА_1 згідно якої ОСОБА_1 та ОСОБА_3 тривалий час були зареєстровані та мешкали за цією адресою;

- наявністю в заявниці особистої та іншої документації спадкодавиці;

- іншими доказами в сукупності.

Факт належності спадкодавиці правовстановлюючого документа повністю підтвердився в сукупності дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , згідно яких вказані особи мали відносини, характерні для матері та доньки, заявниця піклувався про матір, після смерті останньої поховала її;

- копією будинкової книги для реєстрації громадян в житловому будинку адресою: АДРЕСА_1 згідно якої ОСОБА_1 та ОСОБА_3 тривалий час були зареєстровані та мешкали за цією адресою;

- копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 8 від 11 квітня 2018 року;

- копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 27 червня 2025 року;

- копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 2 від 27 червня 2025 року;

- свідоцтво на право власності на житло від 16 серпня 2007 р.

- витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16847821 від 29 листопада 2007 року;

- іншими доказами в сукупності.

З матеріалів справи не вбачається спору про право.

Таким чином, враховуючи, що встановлення вищевказаних фактів має для заявниці юридичне значення, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Прибужанівська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області, про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Матринівське, Вознесенського р-н, Миколаївської області, є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Вознесенського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя М. С. Булкат