Справа № 548/1169/25
Провадження № 2/548/565/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

27.08.2025 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Лідовець Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Манжос Т. В.,

представника позивача Комової Т. П.

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглядаючи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (далі ТОВ Факторинг Партнерс, товариство) звернулося до Хорольського районного суду Полтавської області до ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позову зазначає, що 09.10.2021 між ТОВ Мілоан та ОСОБА_2 укладений Договір про споживчий кредит № 3427434 (далі - Договір № 3427434 від 09.10.2021, Договір) шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. За умовами договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у сумі 9 000 грн шляхом переказу на картковий рахунок позичальника строком на 30 днів з 09.01.2021 з можливістю його пролонгації на умовах, визначених у пункті 2.3 Договору. Згідно із пунктом 1.5 та 1.6 Договору за кожен день користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 0,88%, та 5% (стандартна процентна ставка), які застосовуються відповідно до пунктів 2.2 та 2.3 Договору. За надання кредиту позичальник зобов`язується сплатити 630 грн комісії (пункт 1.5.1 Договору).

Свої зобов`язання кредитор виконав, натомість позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала за Договором. У зв`язку з чим утворилася кредитна заборгованість за Договором у розмірі 52056,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 42426,00 грн; заборгованість за комісіями - 630,00 грн.

Крім того, 08.11.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» укладено Договір позики № 42 (далі - Договір № 42 від 08.11.2021). За умовами Договору позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 3100.00 грн шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційної анкеті клієнта. Строк дії договору визначається строком повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором (пункт 1.1.Договору) із застосуванням річної процентної ставки 800% у пільговий період та 950% у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору.

Свої зобов`язання кредитор виконав, натомість позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала за Договором. У зв`язку з чим утворилася кредитна заборгованість за Договором у розмірі 7940,80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3100,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 4840,80 грн.

26.01.2022 ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №3427434 від 09.10.2021.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" було укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №3427434 від 09.10.2021.

18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ Факторинг Партнерс було укладено договір факторингу №18-02/25, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ Факторинг Партнерс права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3427434 від 09.10.2021.

18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ Факторинг Партнерс було укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ Факторинг Партнерс права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №42 від 08.11.2021.

Отже, ТОВ Факторинг Партнерс наділено правом вимоги до відповідача за Договорами №42 від 09.10.2021 та № 3427434 від 08.11.2021. З метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач просить стягнути 59996,80 грн та судові витрати у розмірі 2422,40 грн судового збору та 16 000 грн витрат, пов`язані з наданням правничої допомоги.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 23.05.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача Комова Т. П. у судовому засідання позовні вимоги підтримала за підстав, викладених у позовній заяві; стверджувала, що вимоги є обґрунтованими, тому просила вимоги задовольнити та стягнути судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні факти укладення договору та отримання кредитних коштів визнала, однак заперечувала розмір нарахованих відсотків, вважала їх надмірними та несправедливими, просила їх зменшити. Водночас просила застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову, зменшити розмір судових витрат в частині витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша стаття 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору, які регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

Судом встановлені такі факти.

09.10.2021 між ТОВ Мілоан та ОСОБА_2 укладений Договір про споживчий кредит № 3427434 шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору F54184. За умовами договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у сумі 9 000 грн шляхом переказу на картковий рахунок позичальника строком на 30 днів з 09.01.2021 з можливістю його пролонгації на умовах, визначених у пункті 2.3 Договору.

Згідно із пунктом 1.5 та 1.6 Договору за кожен день користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 0,88%, та 5% (стандартна процентна ставка), які застосовуються відповідно до пунктів 2.2 та 2.3 Договору. За надання кредиту позичальник зобов`язується сплатити 630 грн комісії (пункт 1.5.1 Договору).

Відповідно до пункту 2.3.1.2. Договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.

Згідно з пунктом 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору (а. с. 30-36).

Свої зобов`язання кредитор виконав шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок за реквізитами банківської платіжної картки позичальника, зазначеного у реєстраційній анкеті клієнта 414943*10, що підтверджується квитанцією Liqpay № від 09.10.2021, призначення: кошти згідно з Договором № 3427434 від 09.10.2021 (а. с. зворот 55).

Натомість позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала за Договором. У зв`язку з чим утворилася кредитна заборгованість за Договором перед ТОВ Мілоан у розмірі 39006,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 29376 грн; заборгованість за комісіями - 630,00 грн (а. с. 56).

26.01.2022 між ТОВ "Мілоан" (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ Мілоан відступило на користь фактора права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Згідно з Додатком № 3 до Договору факторингу № 26-01/2022-83, що є Реєстром боржників, ТОВ Вердикт Капітал набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором №3427434 від 09.10.2021(а. с. 71-76 ).

ТОВ «Вердикт Капітал», керуючись пунктом 2.3 Договору факторингу № 26-01/2022-83, здійснило нарахування процентів в межах строку дії кредитного Договору №3427434 від 09.10.2021, які не були нараховані клієнтом в період користування позичальником коштами до моменту переходу прав за договором факторингу у розмірі 13050 грн. Отже, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ Вердикт Капітал складає 52056 грн, що включає заборгованість за основним боргом 9000 грн, заборгованість за процентами 29376 +13050=42426 грн, заборгованість за комісією 630 грн(а. с. 61-64).

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ Коллект Центр було укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до ОСОБА_1 за Договором №3427434 від 09.10.2021. Згідно з Реєстром боржників до договору факторингу №10-01/2023 до ТОВ Коллект Центр перейшло право вимоги до ОСОБА_1 у сумі 52056 грн, що включає заборгованість за основним боргом 9000 грн, заборгованість за процентами 42426 грн, заборгованість за комісією 630 грн (а. с. 77-82).

18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ Факторинг Партнерс було укладено договір факторингу №18-02/25, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ Факторинг Партнерс права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3427434 від 09.10.2021. Згідно з Реєстром боржників до договору факторингу №18-02/25 до ТОВ Коллект Центр перейшло право вимоги до ОСОБА_1 у сумі 52056 грн, що включає заборгованість за основним боргом 9000 грн, заборгованість за процентами 42426 грн, заборгованість за комісією 630 грн (а. с. 8-15).

08.11.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» укладено Договір № 42 шляхом підписання акцепту договору одноразовим ідентифікатором 9408, надісланого на фінансовий номер позичальника. За умовами Договору позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 3100 грн шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційній анкеті клієнта. Строк дії договору визначається строком повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором (пункт 1.1.Договору) із застосуванням річної процентної ставки 800% у пільговий період та 950% у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору (а. с. 42-45).

Свої зобов`язання кредитор виконав, здійснив перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується повідомленням ТОВ «iPay.ua. Сервіс онлайн платежів» від 02.02.2024, вих. № 3162_15, номер транзакції 118691852, призначення платежу: зарахування 3100 грн на картку НОМЕР_1 (а. с. зворот 58). Натомість позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала за договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором в ОСОБА_1 утворилася кредитна заборгованість за Договором № 42 від 08.11.2021 у розмірі 7940,80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3100,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 4840,80 грн (а. с. зворот 59).

18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ Факторинг Партнерс було укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ Факторинг Партнерс права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №42 від 08.11.2021 (а. с. 65-67).

Згідно з Додатком № 3 до Договору факторингу №18/12-2023, що є Реєстром боржників, ТОВ Факторинг Партнерс набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №42 від 08.11.2021(а. с. зворот 68-70). Відповідно до Реєстру боржників в ОСОБА_1 до ТОВ Факторинг Партнерс перейшло право вимоги на заборгованість у розмірі 7940,80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) складає 3100,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 4840,80 грн(а. с. 70).

Відповідно до частини першої частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У силу статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.

За приписами частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Положеннями статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Із встановлених у судовому засіданні обставин справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «Факторинг Партнерс» виступає правонаступником кредитодавців (виконавцем послуги кредитування) ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія»та ТОВ «Мілоан», а відповідач ОСОБА_1 - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманих нею кредитних коштів та сплати процентів за їх користування.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 визнала факти укладення Договору про споживчий кредит №3427434 від 09.10.2021 та Договору №42 від 08.11.2021, отримання нею кредитних коштів відповідно у розмірі 9000 грн та 3100 грн, а тому, відповідно до частини першої статі 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що право вимоги за кредитними договорами №42 від 08.11.2021 та№3427434 від 09.10.2021, укладеними між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», а також між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 відповідно, перейшлодо ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі укладених договорів факторингу з первісними кредитодавцями, що відповідають вимогам чинного законодавства та є дійсними.

Суд погоджується із розрахунками заборгованості за Договором № 3427434 від 09.10.2021 та за Договором №42 від 08.11.2021, що надані позивачем, оскільки вони проведені відповідно до умов кредитних договорів в межах строку кредитування, що були погоджені сторонами при їх укладенні.

Доводи відповідача про завищені та несправедливі суми заборгованостей за нарахованими відсотками суд відхиляє з огляду на те, що сторонами були погоджені істотні умови кредитних договорів при їх укладенні, умови кредитних договорів не були визнані недійсними.

Згідно із пунктом 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язання.

У пункті 8.38 постанови від 15.09.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, вказала, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний лише розмір відсотків річних, неустойки, штрафу як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання, однак не розмір відсоткової ставки, що встановлюється умовами договору та нараховується кредитором за користування кредитними коштами.

Дії ТОВ «Вердикт Капітал» щодо нарахування процентів за Договором №3427434 від 09.10.2021 у період з 26.01.2022 до 23.02.2022 (в межах строку дії кредитного Договору), які не були нараховані первісним кредитором ТОВ «Мілоан» в період користування позичальником коштами до моменту переходу прав за договором факторингу № 26-01/2022-83 від 26.01.2022 у розмірі 13050 грн, суд вважає правомірними з огляду на таке. Положенням пункту 2.3 вказаного договору факторингу передбачено, що з моменту відступлення фактору прав вимог, фактор є таким, що замінив клієнта у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відступлення прав вимог та мають відношення до прав вимог.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Враховуючи вищенаведене, ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс» є новим кредитором у зобов`язанні з відповідачем ОСОБА_1 за Договором№3427434 від 09.10.2021, тому вправі нараховувати проценти за користування кредитними коштами в межах строку дії договору.

Заперечення відповідача у стягненні заборгованості за комісією за Договором№3427434 від 09.10.2021 у розмірі 630 грн, суд відхиляє, зважаючи на те, що положенням частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», норми закону якого поширюються на правовідносини, що виникли між сторонами, передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, вимога про стягнення заборгованості за комісією, що передбачена положенням пункту 1.5.1 Договору№3427434 від 09.10.2021 у розмірі 630 грн, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Розрахунки інших заборгованостей за кредитними договорами, що надані позивачем, відповідач не спростувала, не надала свого розрахунку чи інших доказів, які давали б суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони, а суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суд відхиляє клопотання ОСОБА_1 про застосування позовної давності, яка на думку сторони сплинула у 2024 році, з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У частині четвертій статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме статтями 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відповідний карантин скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Отже, позивач, звертаючись з позовом у травні 2025 року, до спливу трирічного строку з моменту скасування карантину, не пропустив позовну давність.

За наведених обставин, з урахуванням порушення позичальником умов кредитних договорів суд вважає, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором №3427434 від 09.10.2021 у розмірі 52056,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 42426,00 грн; заборгованість за комісіями - 630,00 грн; за Договором № 42 від 08.11.2021 у розмірі 7940,80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3100,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 4840,80 грн.

При зверненні з позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» у заяві зазначило про наявність судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн.

Положенням статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ТОВ «Факторинг партнерс» надано:

- копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, що укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (Адвокатське об`єднання). Відповідно до пункту 1.1. Договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Адвокатське об`єднання, на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги (пункт 2.1.);

- Прайс - лист АО «Лігал Ассістанс»;

- Заявку на надання юридичної допомоги № 114 від 01.04.2025, відповідно до якої сторони за Договором № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року погодили надання правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , зазначено: послуга - надання усної консультації, одиниця виміру - година, кількість 2, вартість одиниці виміру - 2000, ціна 4000 грн; послуга - складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, одиниця виміру - година, кількість 4, вартість одиниці виміру - 3000, ціна 12000 грн;

- Витяг з акта № 9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025, відповідно до якого ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг, загальна вартість яких становить 16000,00 грн.

З урахуванням критеріїв співмірності, складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, суд вважає, що зазначені представником ТОВ «Факторинг партнерс» витрати на правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн. є завищеними та не достатньо обґрунтованими.

Отже, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

За правилами статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 2422,40 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» суму заборгованості у загальному розмірі 59 996 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 80 копійок за кредитними договорами:

- кредитним договором № 3427434 від 09.10.2021 у розмірі 52 056 (п`ятдесят дві тисячі п`ятдесят шість) гривень, що включає заборгованість за тілом кредиту - 9000 (дев`ять тисяч) гривень, заборгованість за нарахованими процентами - 42 426 (сорок дві тисячі чотириста двадцять шість) гривень, заборгованості за комісією - 630 (шістсот тридцять) гривень;

- за кредитним договором № 42 від 08.11.2021 у розмірі 7940 (сім тисяч дев`ятсот сорок) гривень 80 копійок, що включає заборгованість за основним зобов`язанням 3100 (три тисячі сто) гривень, заборгованість за нарахованими процентами 4840 (чотири тисячі вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір в розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 гривень. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 02.09.2025.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженої відповідальністю «Факторинг Партнерс» (адреса: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, ЄРДПОУ 42640371, ).

Представник позивача: Комова Тетяна Павлівна (адреса: вул. Деркача,16, м. Миронівка, Київська область, РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Т. М. Лідовець