Справа № 136/1334/25
УХВАЛА

іменем України

04 вересня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

18.07.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» надав заяву про закриття провадження у справі, мотивуючи відсутністю предмета спору на даний момент та просила повернути судові витрати у вигляді судового збору, що сплачені були при пред`явленні даного позову в розмірі 2 422,40 грн.

Дослідивши вказану заяву, судом встановлено, що 15.07.2025 «Юніт Капітал» звернулось до суду із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на момент звернення до суду існував спір, до позову додано відповідні докази, відкрито провадження у справі, здійснювався виклик сторін.

18.07.2025 представником позивача подано заяву про закриття провадження у даній справі з мотивів відсутності предмета спору.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 виснувала, що прикладом відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання, відступила від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої та Другої судових палат КЦС ВС, конкретизувавши його таким чином, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань. Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Як предметом позову, у свою чергу, розуміють певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Наявність спору може характеризуватися як об`єктивними (вчинення сторонами дій, спрямованих на врегулювання спірних питань; настання події, з якою пов`язується зміна або припинення правовідношення тощо), так і суб`єктивними чинниками (обізнаність сторони про вчинення іншою стороною певних дій або настання певної події, її ставлення до таких тощо).

Зі змісту заяви не встановлено вчинення сторонами дій, спрямованих на врегулювання спірних питань; настання події, з якою пов`язується зміна або припинення правовідношення тощо, так і обізнаність сторони про вчинення іншою стороною певних дій або настання певної події, її ставлення до таких тощо.

Отож, за відсутності будь-яких доказів об`єктивних чи суб`єктивних чинників, по суті заява представника позивача є відмовою від подальшого провадження у справі, тобто відмовою від позову.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частиною другою статті 256 ЦПК визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ураховуючи те, що відповідно до наданих доказів на підтвердження повноважень представник позивача не обмежений на вчинення таких дій, така відмова не порушує права сторін чи інших осіб, відтак правових підстав для її неприйняття судом та закриття провадження у справі, у зв`язку із відмовою від позову не встановлено, тому суд задовольняє заяву в цій частині.

Вирішуючи питання про повернення з державного бюджету сплаченої суми судового збору, суд встановив, що позивачем відповідно до платіжної інструкції №18366 від 11.07.2025 при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Позивач відмовився від позову до початку розгляду справи по суті.

Правилами ч.3 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Ураховуючи викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відтак заява в цій частині підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 142, 255, 256, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до платіжної інструкції від 11.07.2025 №18366 в розмірі 1211, 20 гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Світлана ШПОРТУН