Справа № 482/488/25
Номер провадження 2/482/628/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

29 серпня 2025 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Сергієнка С.А., за участю секретаря Лебедьєвої А.В., розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до Новоодеської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

07.03.2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно.

У позовній заяві посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя, 03 листопада 2017 року ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заповів все належне йому на час смерті майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право.

На час смерті у власності ОСОБА_2 перебували:

житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 21 червня 1986 року, зареєстрованого Вознесенським БТІ за № 3159 від 21 червня 1986 року;

земельна ділянка для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії МК 1165 від 19 травня 1994 року.

Спадщину по заповіту після смерті спадкодавця ОСОБА_1 прийняла вчасно, спадкову справу заведено Державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори, спадкова справа № 49/2022.

Звернувшись до Новоодеської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, позивачу було роз`яснено, що не можливо видати свідоцтва про право на спадщину саме на житловий будинок та земельну ділянку, так як відсутні оригінали правовстановчих документів на спадкове майно.

Вказуючи що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свого дідуся ОСОБА_2 , інших спадкоємців немає, представник позивача просив визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на:

житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 21 червня 1986 року, зареєстроване Вознесенським БТІ за № 3159 від 21 червня 1986 року;

земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0937га за тією ж адресою, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії МК 1165 від 19 травня 1994 року.

Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяви про розгляд справи без їх участі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог.

У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 31.03.2022 року виданого Новоодеським ВДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить:

житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 21 червня 1986 року, зареєстрованого Вознесенським БТІ за № 3159 від 21 червня 1986 року;

земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,0937га за тією ж адресою, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії МК 1165 від 19 травня 1994 року.

Як видно із спадкової справи розпочатої до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Відомостей про існування осіб, що мали б право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено.

Матеріали спадкової справи містять заповіт ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори 03.11.2017 року за реєстровим №1-2056, за яким він заповів все належне йому на час смерті майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вказаний заповіт є чинним.

Разом з тим у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, через що вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців.

Згідно ст.ст. 1223, 1245 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах.

За правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обов`язкової частки є правом, а не обов`язком спадкоємця.

У зв`язку з чим, такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на нерухоме майно в тому числі: у випадку наявності заповіту - до осіб, що визначені у заповіті, а за його відсутності - до спадкоємців за законом у порядку черговості. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.

У силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Отже, у разі втрати, пошкодження або відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця, та неможливістю у зв`язку з цим отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, права спадкоємців можуть бути захищені в судовому порядку у спосіб, визначений ст. 392 ЦК України.

Згідно з п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів.

Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд приходить до висновку, що визнання права власності за позивачем на спадкове майно не порушить прав інших осіб, тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Оскільки позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 за заповітом, на все належне останньому на час смерті майно, у тому числі:

житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 21 червня 1986 року, зареєстрованого Вознесенським БТІ за № 3159 від 21 червня 1986 року;

земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0937га за тією ж адресою, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії МК 1165 від 19 травня 1994 року,

які на час відкриття спадщини дійсно належали спадкодавцю на праві власності і це право не припинилося в наслідок його смерті, спадкоємці які мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні, то позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на вищевказане нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 7, 10, 89, 158, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Новоодеської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом, на:

житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 21 червня 1986 року, зареєстрованого Вознесенським БТІ за № 3159 від 21 червня 1986 року;

земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0937га за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії МК 1165 від 19 травня 1994 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко