ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 703/6643/24
Провадження № 22-ц/821/1191/25
Категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Гончар Н. І., Новікова О. М.,

секретаря - Глущенко І. В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Пінг-Понг» (Товариство з обмеженою відповідальністю«Фінансова Компанія «Солвентіс»),

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс») про визнання недійсним договору факторингу,-

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (ТОВ «Фінансова Компанія «Солвентіс») звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 30.09.2020 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомлення рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному сайті ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 подала заявку на отримання кредиту № 101256443.

ТОВ «Мілоан» направило відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит № 101256443 від 30.09.2020, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач до укладення договору отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилась з усіма його умовами та правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства, та є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитного договору.

Таким чином, відповідач уклала договір про споживчий кредит № 101256443 від 30.09.2020 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок.

Відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, у неї утворилась заборгованість.

15.01.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги № 01Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 101256443 від 30.09.2020 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.

24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно додатку № 1 до договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 101256443 від 30.09.2020.

Згідно додатку № 1 до договору факторингу, сума боргу відповідача перед ТОВ «ФК «Пінг-Понг» становить 54 720 грн, з яких: 12 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 42 720 грн - заборгованість за відсотками.

За вказаних обставин ТОВ «ФК «Пінг-Понг» просило стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № 101256443 від 30.09.2020 в сумі 54 720 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

06.01.2025 від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява до ТОВ «ФК «Пінг-Понг» про визнання недійсним договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у додатку до первісної позовної заяви первісний позивач надає кредитний договір № 101256443 від 30.09.2020 без будь-яких ознак підписання договору сторонами копії договору позичальником.

Зазначила, що з аналізу зазначеного вище договору, вбачається його невідповідність чинному законодавству.

Вказала, що у справі наявне надане первісним позивачем платіжне доручення № 24418939 від 30.09.2020 виконане ТОВ «Мілоан» не містить відмітки про проведення установою банку, по суті «кредитний договір» № 101256443 від 30.09.2020 є безгрошовим.

З огляду на вищевикладене, на думку відповідача ОСОБА_1 , «кредитний договір» № 101256443 від 30.09.2020 за своєю сутністю є нікчемним правочином та не може створювати жодних правових наслідків.

Крім того, вказує, що у додатку до позовної заяви первісний позивач надає ще один «договір» - договір відступлення права вимоги № 01Т від 15.01.2021 укдадений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» за яким ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до боржників, згідно реєстру.

Вважає, що заміна кредитора з ТОВ «Мілоан» на ТОВ «Діджи Фінанс» мала відбутись по кожному з боржників окремим документом, а не згідно «реєстру», також ТОВ «Мілоан», не повідомив позивача за зустрічним позовом про заміну кредитора, що також має наслідком недійсність правочину. Аналогічно і ТОВ «Діджи Фінанс», передаючи право вимоги за договором факторингу № 1/15 від 24.01.2022 згідно «реєстру», не вважало за доцільне повідомити «реєстрових боржників» про заміну сторони в зобов`язанні, що свідчить про нікчемність подібного правочину.

Зазначила, що строк дії договору відступлення права вимоги № 01Т від 15.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» встановлено у п. 13.1 до «16.06.2021». Таким чином, після 16.06.2021 ТОВ «Діджи Фінанс» втратило договірне право вимоги, не мало і не могло мати необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення 24.01.2022 договору факторингу № 1/15 з первісним позивачем.

Звернула увагу, що по справі не має жодних фактичних даних про направлення позивачу за зустрічним позовом повідомлення про набуття прав кредитором, що свідчить про фіктивність договору відступлення права вимоги № 01Т від 15 січня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» та є субсидіарною підставою для висновку про нікчемність даного правочину в цілому.

Вказує, що ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Разом з тим, первісний позивач зазначає, що за договором сума кредиту становила 12 000 грн, а інших платежів має бути сплачено 42 720 грн, що прямо суперечить закону.

Звернення позивача за первісним позовом на підставі недійсного договору істотно порушує законні права ОСОБА_1 , тому договір факторингу №1/15 від 24 січня 2022 року, на думку останньої, має бути визнаний судом недійсним, а у первісному позові має бути відмовлено повністю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2025 року позов ТОВ «ФК Пінг-Понг» до ОСОБА_1 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором № 101256443 від 30.09.2020 в сумі 54 720 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн, а всього - 63 142, 40 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Пінг-Понг» про визнання недійсним договору факторингу - відмовлено.

Мотивація рішення суду зводиться до того, що позивачем ТОВ «ФК «Пінг-Понг» доведено факт укладення між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору № 101256443 від 30.09.2020, а також отримання ОСОБА_1 на підставі вказаного договору кредитних коштів в сумі 12 000 грн.

Також суд першої інстанції зазначив, що доказів визнання договору відступлення прав вимоги № 01Т укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» 01.01.2021 недійсним, матеріали справи не містять, а твердження ОСОБА_1 про те, що зазначений договір відступлення прав вимоги є нікчемним, не знайшло свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду.

Крім того, суд звернув увагу ОСОБА_1 , що посилаючись на те, що зміна сторони договору відбулася без згоди позичальника, що, на її думку, є порушенням ЗУ «Про захист прав споживачів», не звернула уваги, що положеннями п. 3.2.6 кредитного договору передбачено право позикодавця відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

Врахувавши встановлені під час судового розгляду обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факт порушення її прав чи інтересів внаслідок укладення 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» договору факторингу №1/15.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконала, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Пінг-Понг» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд, врахувавши те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача ТОВ «ФК «Пінг-Понг» на правову допомогу адвоката Білецького Б. М. у розмірі 6 000 грн є співмірними із складністю справи, яка була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, ціною позову та наданими адвокатом обсягом послуг та затраченим часом під час підготовки позовної заяви, вказані витрати відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, прийшов до висновку, що дані витрати підлягають відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Пінг-Понг» про визнання недійсним договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року - задовольнити.

В обґрунтування скарги вказує, що платіжне доручення надане ТОВ «Мілоан» № 24418939 від 30.09.2020 є неналежним доказом господарської операції, оскільки не може достовірно свідчити про її виконання. Платіжне доручення заповнено з порушенням Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163, а саме: відсутня позначка банку про виконання, інформація про банк та рахунок отримувача внесена некоректно. Не доведеність факту виникнення заборгованості відповідача та її розмір, вже є достатньою підставою для відмови в задоволенні первісного позову.

Звернула увагу навідсутність у справі фактичних даних щодо направлення позичальнику повідомлення про набуття прав кредитора, а отже, право вимоги до нового кредитора не перейшло.

Також вказала, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що первісним позивачем не доведено належними та допустимими доказами відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджі Фінанс» за договором від 15.01.2021 № 01Т.

Звертає увагу, що первісним позивачем не надано доказів укладення в електронній формі договору між відповідачем та ТОВ «Мілоан».

Суд першої інстанції безпідставно відхилив заяву скаржника про застосування позовної давності.

Крім того, суд не в повній мірі перевірив доводи скаржника в зустрічній позовній заяві, тому безпідставно відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, заначила, що в матеріалах справи відсутній фіскальний чек або інший рівноцінний документ, що мав би свідчити про фактичну оплату послуг адвоката.

Відзив на апеляційну скаргу

Представник ТОВ «ФК «Пінг-Понг» надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, натомість, вони зводяться до повторної оцінки доказів, що відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції, тому просить залишити рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2025 року без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що платіжне доручення № 24418939 від 30.09.2020 є документом невідомого походження, складеним не позивачем, яке не підтверджує факту отримання кредитних коштів, зазначивщо, ОСОБА_1 не заперечується факт належності їй банківської картки № НОМЕР_1 , надання цього номера ТОВ «МІЛОАН» для перерахування кредитних коштів, а також надходження на вказану картку суми 12 000 грн на підставі кредитного договору № 101256443 від 30.09.2020, натомість відповідач за первісним позовом лише вказує на відсутність відповідних доказів, наданих позивачем.

Вказав, що ОСОБА_1 ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих документальних доказів того, що кредитні кошти не були зараховані на картковий рахунок апелянта № НОМЕР_5 або що цей рахунок останній не належить, при цьому скаржник, маючи безперешкодний доступ до відповідних банківських даних як клієнт банку, не скористався можливістю надати такі докази, тоді як позивачем на підтвердження позовних вимог долучено копію платіжного доручення № 24418939 від 30.09.2020, що свідчить про перерахування кредитних коштів.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що ТОВ «Діджи Фінанс» не набуло прав кредитора, а відтак не могло передати ці права ТОВ «ФК «Пінг-Понг» за договором факторингу, що, на її думку, свідчить про нікчемність цього договору, зазначив що договір відступлення прав вимоги № 01Т від 15.01.2021 та договір факторингу № 1/15 від 24.01.2022 не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, не спростована.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у справі фактичних даних щодо направлення позичальнику повідомлення про набуття прав кредитора, то вони не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки позичальник не був позбавлений можливості належним чином виконувати зобов`язання за кредитним договором на користь первісного кредитора.

Щодо доводів апеляційного скарги про стягнення витрат на правничу допомогу зазначає, що позивач разом із позовною заявою надав усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги у цій справі, які підтверджують співмірність та обґрунтованість понесених витрат з урахуванням складності справи, витраченого часу, обсягу виконаної роботи та ціни позову.

Також, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» разом з відзивом на апеляційну скаргу подано орієнтовний розрахунок судових витрат, які були понесені та які очікується понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, загальна сума яких складає 6 000,00 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

30.09.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 101256443 (індивідуальна частина) (т. 1 а.с.25-27).

Згідно п. 1.1 вказаного договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Сторони погодили істотні умови договору, а саме: сума кредиту: 12 000,00 грн, строк кредиту: 28 днів з 30.09.2020, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 28.10.2020. Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 6 720,00 грн в грошовому виразі та 730,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 18 720,00 грн. Комісія за надання кредиту: 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 6 720,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом: 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 договору).

Положеннями п. 2.3 договору передбачено порядок пролонгації строку кредитування на пільгових або стандартних базових умовах.

Згідно п. 3.3.2 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п. п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору.

Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 101256443 від 30.09.2020 є графік платежів, відповідно до якого дата платежу: 28.10.2020, кредит: 12 000,00 грн, комісія за надання кредиту: 0,00 грн, проценти: 6 720,00 грн, разом 1/8 720,00 грн (т. 1 а.с. 28).

В анкеті-заяві на кредит № 101256443 від 30.09.2020, що роздрукована позивачем із сайту tengo.ua, наявна інформація щодо суми кредиту, строку кредиту, суми до повернення (з врахуванням комісії та процентів), анкетних даних фізичної особи, що співпадають із відповідними даними відповідача, а також процес оформлення та розгляду заяви 101256443 (т. 1 а.с. 54 - 54 зворотній бік).

Відповідно до копії платіжного доручення 24418939 від 30.09.2020 ТОВ «Мілоан» переказало кошти ОСОБА_1 на банківський рахунок у сумі 12 000,00 грн. Призначення платежу: кредитні кошти від сервісу tengo.com.ua згідно договору 101256443 (т. 1 а.с. 39).

Згідно відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору 101256443, ПІБ: ОСОБА_1 , ОКПП: НОМЕР_3 , 30.09.2020 було видано кредит у сумі 12 000,00 грн. У період з 01.10.2020 по 28.10.2020 щоденно нараховувались відсотки у розмірі 240 грн згідно п. 1.5.2 договору. У подальшому у період з 29.10.2020 по 27.12.2020 щоденно нараховувались відсотки у розмірі 600,00 грн згідно п. 1.6 договору. Борг по тілу кредиту 12 000,00 грн, борг по відсотках 42 720,00 грн, борг по пені: 0,00 грн, борг по комісії 0,00 грн. Загальний борг 54 720,00 грн (т. 1 а.с.12 - 12 зворотній бік).

Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 01Т від 15.01.2021, кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредитору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі портфеля заборгованості за цим договором новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників та набуває прав грошової вимоги за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (т. 1 а.с.17 - 21)

Згідно копії платіжної інструкції № 604 від 15.01.2021, ТОВ «Діджи Фінанс» переказало кошти ТОВ «Мілоан» як оплату згідно договору відступлення прав вимоги № 01Т від 15.01.2021 без ПДВ (т. 1 а.с. 42).

Відповідно до копії витягу з додатку до договору відступлення прав вимоги № 01Т від 15.01.2021, наявний запис про ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , номер кредитного договору 101256443, дата договору 30.09.2020, сума заборгованості разом 54 720,00 грн, сума заборгованості за тілом 12 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 42 720,00 грн (т. 1 а.с. 11).

Згідно копії договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (Фактор), фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату, а клієнт відступити фактору свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (т. 1 а.с. 33 - 35).

Відповідно до копії витягу з Додатку до Договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022, наявний запис про ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , номер кредитного договору 101256443, дата договору 30.09.2020, сума заборгованості разом 54 720,00 грн, сума заборгованості за тілом 12 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 42 720,00 грн (т. 1 а.с. 10).

Згідно копії листа ТОВ «Діджи Фінанс» № 1/15 від 13.11.2024 адресованого директору ТОВ «ФК «Пінг-Понг», підтверджено повний розрахунок за договором факторингу № 1/15 від 24.01.2022 (т. 1 а.с. 43).

Відповідно до копії досудової вимоги вих. № 101256443-АВ від 02.09.2024, адресованого ОСОБА_1 , адвокат Білецький Б.М., що діє в інтересах ТОВ «ФК «Пінг-Понг» повідомляє про відступлення права вимоги за кредитним договором № 101256443 від 30.09.2020 від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» та від ТОВ «Діджи Фінанс» до ТОВ «ФК «Пінг-Понг», зазначає загальний розмір заборгованості, розмір якої визначено у сумі 54 720,00 грн та пропонує сплатити вказану заборгованість на рахунок ТОВ «ФК «Пінг-Понг» до 30.09.2024 (т. 1 а.с. 40 - 40 зворотній бік).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином через систему «Електронний суд», підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява №326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», №8771/02, §27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі «Мусієнко проти України», №26976/06).

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18).

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5)). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 у справі № 554/154/22 звертала увагу, що у процесуальному законодавстві принцип диспозитивності реалізується через засадниче правило «ne eat judex ultra petita partium» - немає суду за межами вимог сторін. Тобто у судовому процесі потрібно виходити з того, що саме стороні належить право обрати та визначити цілі свого звернення до суду. Суд не вправі змінювати обране особою спрямування, а помилка у праві має наслідком відмову у задоволенні вимог процесуального звернення або інші несприятливі правові наслідки. Вихід суду за межі заявлених доводів та вимог процесуального звернення конкурує з принципом змагальності, оскільки жодна сторона судового процесу не повинна спростовувати те, на що інша сторона не посилалася (п. 87, п. 88).

Звертаючись до суду з первісним позовом в грудні 2024 року ТОВ «ФК «Пінг-Понг» просило стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № 101256443 від 30.09.2020 в сумі 54 720 грн внаслідок порушення умов його виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, п. п. 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.09.2020 ОСОБА_1 оформлено анкету-заяву на кредит № 101256443 на сайті: tengo.ua, в якій вказані її персональні дані, як позичальника, визначена сума кредиту 12 000,00 грн, строк кредитування 28 днів з 30.09.2020 по 28.10.2020, комісія за надання кредиту 0,00 грн, проценти за користування кредитом 6 720,00 грн, сума до повернення 18 720 грн.

У вказаній анкеті-заяві у відомостях про позичальника ОСОБА_1 зазначено номер мобільного телефону НОМЕР_4 , а також здійснення верифікаційних дзвінків: 30.09.2020 о 01:51:21, основний, НОМЕР_4 , перевірено раніше; 30.09.2020 о 08:28:22, основний, НОМЕР_4 , успішно.

Також 30.09.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит (індивідуальну частину) № 101256443.

Відповідно до умов даного договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у сумі 12 000,00 грн (п.1.2.), строком на 28 днів, з 30.09.2020 по 28.10.2020 (п.1.3., п. 1.4.); комісія за надання кредиту 0,00 грн, проценти за користування кредитом 6 720,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту - 18 720 грн (п. 1.5.1.).

У п. 2.2.2. договору визначено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору.

Пунктом 2.2.3 договору визначено, зокрема що після спливу строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової згоди позичальника.

Виходячи з п. 2.2.3 та 2.3.1. для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 правил надання фінансових кредитів, проте, якщо після настання дати встановленої в п. 1.4. договору позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів.

Пунктом 6.1 договору визначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

З долученого до позовної заяви примірника кредитного договору вбачається, що у ньому зазначено усі персональні ідентифікуючі дані позичальника, зокрема, ПІБ, реквізити паспорту громадянина України, адресу проживання, електронну пошту та номер телефону, які були самостійно повідомлені позичальником при оформленні договору.

В додатку № 1 до договору сторонами визначений графік платежів, згідно з яким позичальник мав повернути суму кредиту з нарахованими відсотками 28.10.2020 в розмірі 18 720,00 грн.

Згідно платіжного доручення № 24418939 від 30.09.2020 ТОВ «Мілоан» на рахунок № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн, отримувачем зазначено ОСОБА_1 .

Із наведеного слідує, що позивачем доведено, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням персональних даних останньої, за умовами якого остання отримала грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн, проте, не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернула.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно до вимог ст. ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

15.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 01Т.

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 01Т від 15.01.2020, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 54 720,00 грн, з яких: 12 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 42 720,00 грн - сума заборгованості за відсотками, сума заборгованості за комісією - 0,00 грн.

З відомостей про щоденні нарахування та погашення, складених ТОВ «Мілоан» вбачається, що визначеним розміром заборгованості по тілу кредиту є 12 000,00 грн, по відсоткам 42 720,00 грн, за комісією - 0,00 грн, загальна сума боргу визначена в розмірі 54 720,00 грн.

24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15 відповідно до якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату, а клієнт відступити фактору свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Згідно копії витягу з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022, наявний запис про ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , номер кредитного договору 101256443, дата договору 30.09.2020, сума заборгованості разом 54 720,00 грн, сума заборгованості за тілом 12 000,00 грн та сума заборгованості за відсотками 42 720,00 грн.

Отже, матеріали справи містять належні докази на підтвердження переходу до позивача права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 101256443 від 30.09.2020.

Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про споживчий кредит № 101256443 від 30.09.2020 у розмірі 54 720,00 грн, з яких: 12 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 42 720,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, і вона має можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредиторів на виконання укладеного договору. Натомість відповідачем за первісним позовом така виписка надана не була.

Також колегія суддів акцентує увагу на тому, що у договорі зазначені персональні дані відповідача, які збігаються із зазначеними даними в апеляційній скарзі, а саме ПІП, РНОКПП, номер телефону та електронна адреса. Даних на спростування належності відповідачу за первісним позовом карти № 516874*36 матеріали справи не містять. Також в матеріалах справи відсутні докази повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з доводами ТОВ «ФК «Пінг-Понг» про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач за первісним позовом уклала спірний договір в електронній формі та отримала кредит за цим договором в розмірі 12 000,00 грн, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернула.

Виходячи з умов спірного договору, сторонами узгоджено розмір процентної ставки - 2,0 % на добу протягом 28-ти днів, що становить 6 720,00 грн. Також сторонами була визначена загальна сума повернення кредиту з нарахованими процентами в розмірі 18 720,00 грн.

Водночас здійснений позивачем розрахунок свідчить, що відсотки становлять суму 42 720,00 грн, що вказує на те, що нараховувались вони після визначеного періоду кредитування, що не відповідає умовам договору, а даних про застосування процедури пролонгації, зокрема і сплати певної частки заборгованості по кредиту, матеріали справи не містять. Також, враховуючи, що наданий розрахунок складений позивачем і не містить деталізації, зокрема щодо сум, на які нараховувались проценти і періоду їх нарахування, вказаний розрахунок не є належним та допустимим доказом у справі, а тому не приймається до уваги апеляційним судом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що вимога позивача про стягнення із ОСОБА_1 процентів за користування кредитом у розмірі 42 720,00 грн, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування (28.10.2020), є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» підлягає сума заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 12 000,00 грн та по відсоткам за користування кредитом в розмірі 6 720,00 грн, як то визначено в умовах договору за період з 30.09.2020 по 28.10.2020, а отже позовні вимоги за первісним позовом підлягають до часткового задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 вказувала на те, що платіжне доручення надане ТОВ «Мілоан» № 24418939 від 30.09.2020 є неналежним доказом господарської операції, оскільки не може достовірно свідчити про її виконання.

Пунктом 22.1 ст. 22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер.

Факт перерахунку коштів відповідачу на її картковий рахунок НОМЕР_1 за кредитним договором в розмірі 12 000,00 грн 30.09.2020 підтверджено платіжним дорученням № 24418939 від 30.09.2020.

Колегія суддів апеляційного суду, звертає увагу, що відповідач не спростувала належними та допустимими доказами факт отримання цих коштів на свій картковий рахунок від позикодавця на підставі договору позики № 101256443 від 30.09.2020, також відповідачем не заперечується факт належності останній карткового рахунку НОМЕР_1 .

Щодо доводів в апеляційній скарзі про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджі Фінанс» за договором від 15.01.2021 № 01Т, а також неповідомлення останньої про заміну кредитора, колегія суддів зазначає наступне.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12).

Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Аналогічні висновки викладені і у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12).

15.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 01Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належне право грошової вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників (п. 1.1.). Також згідно умов даного договору: право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання договору (п.6.2.3); відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників (п.6.2.4); договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, та діє до 16.06.2021, але у будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами (п. 13.1 договору).

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 01Т від 15.01.2021 ТОВ «Діджи Фінас» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 101256443 від 30.09.2020 укладеним з ТОВ «Мілоан» на суму 54 720,00 грн, з яких: сума заборгованості за тілом 12 000,00 грн; сума заборгованості за відсотками 42 720,00 грн.

24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг Понг» укладений договір факторингу № 1/15, пунктом 1.1 якого передбачено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. В день підписання такого відповідного реєстру до фактора переходять також права (в тому числі права заставодержателя) за договором, що укладенні в забезпечення виконання зобов`язань боржників за основними договорами у разі їх наявності (п.1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору визначено, що права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання відповідного реєстру, додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь яких додаткових дій з боку фактора або клієнта або підписання будь яких документів.

Пунктом п. 4.2.6 договору передбачено, що фактор за свій рахунок протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги зобов`язаний повідомити боржника у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт відступлення права вимоги та про передачу персональних даних споживача

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.(п. 8.1 договору).

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 101256443 від 30.09.2020 укладеним з ТОВ «Мілоан» на суму 54 720,00 грн, з яких: сума заборгованості за тілом 12 000,00 грн; сума заборгованості за відсотками 42 720,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо не доведеності первісним позивачем належними та допустимими доказами факту відступлення права вимоги за спірним кредитним договором.

Щодо застосування строку позовної давності до вимог позивача за первісним позовом.

06.01.2025 ОСОБА_1 до суду першої інстанції було подано заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (абз. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів справи встановлено, що 30 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладенодоговір про споживчий кредит (індивідуальну частину) № 101256443 строком на 28 днів, з 30.09.2020 по 28.10.2020.

24.01.2022 на підставі договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право вимоги в тому числі за спірним кредитним договором.

ТОВ «ФК «Пінг-Понг» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості через систему «Електронний суд» 14.12.2024.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 12.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року ( з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року, № 500 від 17 червня 2020 року, № 641 від 22 липня 2020 року, № 760 від 26 серпня 2020 року, № 956 від 13 жовтня 2020 року, № 1236 від 09 грудня 2020 року, № 104 від 17 лютого 2021 року, № 405 від 21 квітня 2021 року, № 611 від 16 червня 2021 року, №855 від 11 серпня 2021 року, № 981 від 22 вересня 2021 року, № 1336 від 15 грудня 2021 року, № 229 від 23 лютого 2022 року, № 630 від 27 травня 2022 року, № 928 від 19 серпня 2022 року, № 1423 від 23 грудня 2022 року, № 383 від 25 квітня 2023 року).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стану з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на цей час.

17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-IX п. 19 було викладено у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем за первісним позовом не пропущено позовну давність при зверненні до суду, строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 12 листопада 2024 року №911/79/24.

Звертаючись 05.01.2025 до суду з зустрічним позовом до ТОВ «ФК «Пінг-Понг» ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг».

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду не встановлено не дотримання норм чинного законодавства при укладанні ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» 24.01.2022 договору факторингу № 1/15, тому суд не знайшов підстав для визнання його недійсним.

Водночас, досліджуючи спірний договір факторингу № 1/15 від 24.01.2022 укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг», суд першої інстанції не взяв до уваги, що в силу ч. 4 ст. 202 ЦК України оспорюваний правочин є двостороннім, оскільки ним погоджена дія двох сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 712/3869/20, провадження № 61-5621св22).

У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що: «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17)».

З установлених судами обставин справи відомо, що спірний договір факторингу № 1/15 від 24.01.2022 був укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг».

Отже, сторонами оскаржуваного договіру факторингу № 1/15 від 24.01.2022 є ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг».

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Оскільки приписами цивільного процесуального законодавства не передбачено право суду самостійно, з власної ініціативи, вирішувати питання залучення до участі у справі співвідповідачів чи їх заміни, суд першої інстанції повинен був зробити висновок щодо неналежного складу відповідачів у даній справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 , та саме з цих підстав відмовити у позові.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за зустрічним позовом до ТОВ «ФК «Пінг-Понг» про визнання недійсним договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг», проте помилився щодо мотивів такої відмови. Тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Вищенаведене дає підстави для висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог за зустрічним позовом.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині вирішення первісного позову підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення заявлених ТОВ «ФК «Пінг-Понг» позовних вимог та стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача суми заборгованості за договором про споживчий кредит № 101256443 від 30.09.2020 у розмірі 18 750,00 грн, а в частині зустрічного позову - зміні з викладенням його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині первісного позову та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, та з урахуванням того, що при зверненні до суду із даним позовом ТОВ «ФК « Пінг-Понг» було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,00 грн, то згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» пропорційно до задоволених вимог (позов задоволено на 34,21 %) підлягає стягненню 828,70 грн судового збору за подання позовної заяви.

Вирішуючи питання щодо компенсації ТОВ «Пінг-Понг» витрат, пов`язаних з правовою допомогою в суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1ст.15 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, п. п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При зверненні до суду з даним позовом, ТОВ «Пінг-Понг» на підтвердження витрат на правову допомогу до позовної заяви долучено копію договору про надання правової допомоги № 43657029 від 07.08.2024, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б. М., додаткову угоду № 101256443 до договору № 43657029 від 07.08.2024 про надання правової допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Білецького Б. М (т. 1 а.с. 14 - 16, 37, 44, 53).

11.11.2024 адвокатом Білецьким Б. М. та клієнтом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» складено акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), згідно якого, відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги №43657029 від 07.08.2024, додатковий угод, на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги позовом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» про стягнення кредитної заборгованості, склали цей акт про наступне: 1. Сторони підтверджують, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000 грн, зокрема: 1) Правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Пінг-Понг»: час, витрачений на виконання робіт (надання послуг) - 1,5 год; вартість наданих послуг і виконаних робіт - 1500 грн; загальна вартість робіт, наданих послуг і виконаних робіт - 2250 грн; 2) Складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи: час, витрачений на виконання робіт (надання послуг) - 3 год; вартість наданих послуг і виконаних робіт - 1000 грн; загальна вартість робіт, наданих послуг і виконаних робіт - 3000 грн; 3). Формування додатків до позовної заяви (письмові докази): час, витрачений на виконання робіт (надання послуг) - 1 година; вартість наданих послуг і виконаних робіт - 750 грн; загальна вартість робіт, наданих послуг і виконаних робіт - 750 грн. У даному акті зазначено, що оплата професійної правничої допомоги адвоката здійснюється клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту (т. 1 а.с. 53).

Враховуючи, що позовні вимоги Товариства задоволено частково (на 34,21 %), то з урахування вимог ст. 141 ЦПК України, компенсації позивачеві за рахунок відповідача підлягає сума витрат на правову допомогу в розмірі 2 052,60 грн, яка була надана в суді першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Пінг-Понг» наведено орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн, вказану суму просило стягнути з відповідача на свою користь, як понесені витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження витрат на правову допомогу надану в суді апеляційної інстанції позивачем до апеляційної скарги було надано копію договору про надання правової допомоги № 43657029 від 07.08.2024, копію додаткової угоди № 101256443 до Договору № 43657029 від 11.11.2024, детальний опис робі виконаних адвокатом Білецьким Б. М. від 20.06.2025, акт про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги) від 20.06.2025 та довіреність у порядку передоручення на ім`я ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 34 - 36, 37, 38, 39, 25).

Відповідно до угоди № 101256443 до Договору № 43657029 від 11.11.2024, укладеної між ТОВ «ФК «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б. М., сторони розширили розділ 1 «Предмет договору» та доповнили новим пунктом, п. 1.2, згідно якого адвокат Білецький Б. М. зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 37).

Відповідно до детального опису робіт, складеного 02 червня 2025 року, адвокат Білецький Б. М. надав ТОВ «ФК «Пінг-Понг» наступні правничі послуги: аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів - 1 год 750,00 грн, правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Пінг-Понг» - 1,5 год 2 250,00 грн, складання відзиву на апеляційну скаргу, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які апелянт поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи - 3 год 3 000,00 грн (т. 2 а.с. 38).

В Акті про підтвердження факту надання правничої допомоги від 20.06.2025, сторони погодили, що адвокат Білецький Б. М. надав клієнту правничу допомогу загальною вартістю 6 000,00 грн (т. 2 а.с. 39).

Отже, позивачем підтверджено документально, що ТОВ «ФК «Пінг-Понг» дійсно були понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а загальний розмір таких витрат, складає 6 000,00 грн, що підтверджено належними та допустимими доказами.

З огляду на положення ст. 141 ЦПК України, а також характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та значимості таких дій у справі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам позову (34,21 %) у розмірі 2 052,60 грн за надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції, загальний розмір витрат за надану правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції становить 4 105,20 грн (2 052,60 грн + 2 052,60 грн).

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги був сплачений судовий збір в розмірі 2 906,88 грн колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про стягнення з ТОВ «ФК «Пінг-Понг» судового збору пропорційно задоволених вимог (позовні вимоги задоволено на 34,21 %) в сумі 1 912,44 грн.

Також, 10.07.2025 через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» надійшла заява про зміну найменування позивача у справі № 703/6643/24.

Так, рішенням № 1778 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» від 01.07.2025 було змінено назву ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс».

Наказом ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» № 70-к від 01.07.2025 перейменовано з 01.07.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс».

Відповідно до статті 90 ЦК України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Юридична особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування. Комерційне (фірмове) найменування юридичної особи може бути зареєстроване у порядку, встановленому законом. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру. Юридична особа не має права використовувати найменування іншої юридичної особи.

Загальновідомо, що назва юридичної особи складається з літерального компонування елементів українського алфавіту. Крім того, назва юридичної особи може містити інформацію про мету діяльності, вид, спосіб утворення, залежність юридичної особи, крім обмежень, встановлених актами чинного законодавства України. Наведете свідчить, що назва юридичної особи є її необхідною ознакою, яка забезпечує участь у цивільному обороті від свого імені та слугує засобом її індивідуалізації, що дозволяє відокремити її від інших юридичних осіб. Назва юридичної особи в процесі її «життєдіяльності» може зазнати змін. Зміна назви юридичної особи проявляється в її зовнішній літеральній корекції. Така корекція впливає на ідентифікацію юридичної особи в цивільному обороті. У результаті зміни назви юридичної особи структура цивільних правовідносин не страждає.

Зміна назви юридичної особи тягне тільки правовий наслідок проведення державної реєстрації змін, пов`язаних зі зміною назви, до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Таким чином, зміна назви юридичної особи не тягне на собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мають перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та юридичної незмінності правопопередника - учасника цивільних відносин, який вибуває зі складу учасника цивільного відношення.

Отже, наслідком зміни назви юридичної особи не є правонаступництво в цивільних відносинах.

Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25 березня 2019 року (справа №191/81/17).

Таким чином, у даній справі наявні підстави для зміни найменування позивача з ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс».

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 квітня 2025 року- задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2025 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (ТОВ «Фінансова Компанія «Солвентіс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (ТОВ «Фінансова Компанія «Солвентіс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (ТОВ «Фінансова Компанія «Солвентіс») заборгованість за кредитним договором № від 30 вересня 2020 року у розмірі 18 750,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (ТОВ «Фінансова Компанія «Солвентіс») 4 105,20 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (ТОВ «Фінансова Компанія «Солвентіс») судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 828,70 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (ТОВ «Фінансова Компанія «Солвентіс») на користь ОСОБА_1 судовий збір, за перегляд справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1 912,44 грн.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 квітня 2025 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (ТОВ «Фінансова Компанія «Солвентіс») про визнання недійсним договору факторингу викласти в редакції даної постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар

О. М. Новіков