У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Тесленко Т. В.,

за участю секретаря

судового засідання - Климченко А. О.,

представника заявника адвоката Титаренка С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Титаренко Сергій Олександрович, заінтересовані особи: Кобеляцька міська рада Полтавського району Полтавської області, Кобеляцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті,

Встановив:

25 червня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області з Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Титаренко Сергій Олександрович, заінтересовані особи: Кобеляцька міська рада Полтавського району Полтавської області, Кобеляцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті, для продовження розгляду.

ОСОБА_1 прохав суд встановити факт смерті рідної тітки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кобеляки, Полтавської області, яка померла в м. Мурманськ, Мурманська область російської федерації, що зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави. Відділ ЗАГС адміністрації м. Мурманська склав актовий запис про смерть ОСОБА_2 № 8 від 01 грудня 2023 року та видав відповідне свідоцтво НОМЕР_1 , копія якого є у заявника.

Ухвалою суду від 26.06.2025 відкрито провадження в справі та призначено відкрите судове засідання за правилами окремого провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 02 вересня 2025 року.

02.09.2025 представник заявника - адвокат Титаренко С. О. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, прохав задовольнити.

Представник заінтересованої особи Кобеляцької міської ради надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що у справі відсутня необхідність у встановленні факту смерті ОСОБА_2 , оскільки її смерть підтверджується належним документом іноземної держави, розгляд справи прохав проводити за його відсутністю.

Суд, заслухвши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дійшов такого.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

Відтак, чинне цивільне процесуальне законодавство України передбачає випадки звернення до суду, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого орган державної реєстрації актів цивільного стану (ДРАЦС) може видати свідоцтво про смерть, а саме:

- встановлення факту смерті особи в певний час - у разі неможливості реєстрації органом ДРАЦСу факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку чи надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

У справі заявник прохає суд встановити факт смерті рідної тітки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кобеляки, Полтавської області, яка померла в м. Мурманськ, Мурманська область російської федерації, що зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави, оскільки хоча і має оригінал свідоцтва про смерть останньої (надав для огляду в судовому засіданні), що потрібно йому для отримання права на спадщину за заповітом щодо майна померлої.

За твердженням представника заявника ОСОБА_3 державний нотаріус Русняк Р. В., до якого звернувся заявник з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті його тітки ОСОБА_2 , в усній формі, без винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовив у видачі такого свідоцтва, оскільки спадкодавець померла на території країни-агресора, і всі документи, що видані російською федерацією визнаються недійсними в Україні за наявної легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Оригінал свідоцтва про смерть заявник до нотаріальної контори не надавав, оскільки представник заявника отримав цей документ лише у серпні 2025 року та надав суду для огляду 13 серпня 2025 року.

З огляду на вказане вище, суд вважає, що відсутня необхідність у встановленні факту смерті ОСОБА_2 , оскільки смерть останньої підтверджується належним документом, виданим відповідно до законодавства іноземної держави. А спір заявника щодо спадкового майна, який виявлений під час розгляду справи, може бути вирішений у порядку позовного провадження, оскільки заявник має доводити своє право на спадщину й окрім цього можуть до спадкування закликатися особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, та понесли витрати на догляд та поховання спадкодавця. А отже в цьму випадку вбачається наявність спору про право.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 липня 2025 року у справі № 186/227/24 (провадження № 61-4806св25):

"46. Відтак, на переконання колегії суддів, суди попередніх інстанцій, врахувавши, що смерть ОСОБА_2 підтверджується належним свідоцтвом про смерть, виданим відповідно до законодавства іноземної держави, на території якої настала смерть, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для встановлення факту смерті останньої в судовому порядку.

47. Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги щодо можливості встановлення юридичного факту за умови неможливості отримання відповідного документа, який посвідчує цей факт, оскільки така обставина сама по собі не є підставою для обов`язкового задоволення відповідної заяви.

48. У справі, що переглядається, відсутня необхідність у встановленні факту смерті ОСОБА_2 , оскільки, як вже зазначив Верховний Суд, смерть останньої підтверджується належним документом, виданим відповідно до законодавства іноземної держави.

49. Крім того, не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо недослідження доказів, наявних у матеріалах справи, зокрема постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки підставою для відмови

у задоволенні заяви ОСОБА_1 була не недоведеність викладених у ній вимог, а саме відсутність правових підстав для встановлення факту.

50. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що спір щодо спадкового майна може бути віришений у порядку позовного провадження. "

Відповідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки відсутні підстави для встановлення факту смерті особи в судовому порядку, бо такий факт вже підтверджується належним свідоцтвом про смерть, виданим відповідно до законодавства іноземної держави, на території якої настала смерть, а виявлено під час розгляду справи спір про спадкове право заявника, то в порядку ч. 4 ст. 315 ЦПК України потрібно залишити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті без розгляду.

Керуючись ст. 315 ЦПК України, суд

Постановив:

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Титаренко Сергій Олександрович, заінтересовані особи: Кобеляцька міська рада Полтавського району Полтавської області, Кобеляцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до або через відповідний суд.

03 вересня 2025 року складено повне судове рішення.

Суддя