Провадження № 2/761/4043/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Голуб О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в містіКиєві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту- позивач) звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач) безпідставно отриманих коштів в сумі 245 521,09 грн.

Позов обґрунтовує тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві перебуває громадянка ОСОБА_1 , яка отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазнасає, що Головне управління з 01.01.2023 припинило виплату пенсії ОСОБА_1 , оскільки відсутні підстави для продовження її виплати у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не зверталась до ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України» щодо продовження інвалідності, яка була встановлена терміном на 1 рік до 01.10.2020 рік. В зв`язку з чим, утворилась переплата пенсії за період з 01.10.2020 по 31.12.2022 у розмірі 245 521,09 грн. Крім того, позивачем вказано, що з метою досудового врегулювання даного спору відповідачу було надіслано лист з пропозицією добровільного внесення надміру виплачених коштів, який залишився без належного реагування, та кошти позивачу повернуті відповідачем не були.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2024 вищевказана справа надійшла в провадження судді ОСОБА_2 ..

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2025 року матеріали вказаної справи передані на розгляд судді Сіромашенко Н.В., у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 , на підставі розпорядження № 01-08-426 від 28.02.2025.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06.03.2025 цивільну справу за зазначеним вище позовом було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

19.06.2025 року відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що у період часу з 22.08.2014 року по 1 жовтня 2014 року брала безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей та відповідно Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України маю статус ветерана війни - учасника бойових дій. У період з 2014 року по теперішній час стан її здоров`я значно погіршився, неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні в Центральному госпіталі Міністерства внутрішніх справ України, після перенесеного інсульту тривають випадки втрати свідомості, непритомності, підвищеного (зниженого) тиску, що суттєво впливають на якість життя і діяльність. Зазначає, що 19.02.2019 до Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України нею подано рапорт про звільнення зі служби в Національній поліції України за станом здоров`я відповідно до свідоцтва про хворобу від 05.02.2019 року №17 «Непридатна до служби в поліції через захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції». Відповідно до наказів Національної поліції України від 23.02.2019 № 199 о/с від 28.02.2019 № 233 о/с, звільнена зі служби в поліції за пунктом ІІ (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну Поліцію» з 11.03.2019. Зазначає, що відповідно до довідки до акта огляду медіко-соціальною експертною комісією Центральною МСЕК МОЗ України серії АВ № 0032317 та виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до вищезазначеної довідки їй була встановлена 2 група інвалідності по захворюванню, пов`язаного з проходженням служби в поліції. Відповідно до довідки серії АГ №0007699 від 09.09.2019 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності, відповідачці встановлена ступінь втрати професійної працездатності 70%. Вказує, що з 09.09.2019, вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонлу України в м. Києві і отримувала пенсію по ІІ групі інвалідності, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Так, відповідно довідки до акта огляду МСЕК серія АВ № 0032317, виданої Центральною МСЕК МОЗ України, їй встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції з 09.09.2019 по 01.10.2020. Зазначає на те, що у відповідності до закону обов`язок щодо повідомлення органу Пенсійного фонду про огляд осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та його результати, покладаються на органи медико-соціальної експертизи. Сума пенсії, яка надміру виплачена, повертається пенсіонером або стягуються на підставі рішень теритьоріальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку лише в двох випадках: коли вона виплачена внаслідок зловживань з боку пенсіонера або у разі подання страхувальником недостовірних відомостей. Діючим законодавством визначаються дві самостійні підстави для відшкожування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок, в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випалку подання недостовірних відомостей страхувальником обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на страхувальника. При цьому відповідальність може бути покладена на пенсіонера на підсиаві ч.1 ст.103 Закону №1788-ХІІ виключно внаслідок зловживання з боку такої особи, яка може полягати, зокрема, в поданні документів з явно неправильними відомостями. Тобто, умовою є свідомі, активні та навмисні дії з боку пенсілнера, які призвели до надмірної виплати йому пенсії. Крім того, сукупно у період з 11.03.2020 до 30.06.2023 на території України діяв карантин, встановлений, та в подальшому продовжений, з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, згідно постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, від 11.03..2020 №211, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641. У зв`язку з цим, пенсійне законодавство зазнало змін, зокрема, щодо продовження на строк дії карантину в особи з інвалідністю вказаного статусу, навіть попри не проходження повторного огляду МСЕК. Оскільки станом на визначену дату чергового переогляду діяли карантинні заходи та в подальшому режим воєнного стану, то строк дії статусу особи з інвалідністю 2 групи є продовженим на період до закінчення дії вказаних режимів.

Протокольною ухвалою суду від 14.07.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

До судового засідання представник позивача подала на адресу суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність представника.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причину няевки до суду не повідомила.

Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , перебувала на обліку в Головному управлінні і отримувала пенсію по інвалідності призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в подальшому - Закон) від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Відповідно до ст. 2 Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, служби Судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється.

Частиною третьою статті 2 Закону визначено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється.

Поширення норми, передбаченої частиною третьою статті 2 Закону на інші періоди служби, крім військової служби, законодавством не передбачено.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не звернулась до ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України» щодо продовження інвалідності, яка була встановлена терміном на 1 рік до 01.10.2020 року виплату пенсії припинено з 01.01.2023 року.

Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Приписами ст. 1215 Цивільного кодексу України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Тобто, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.

За таких обставин, оцінивши усі докази, подані учасниками справи, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 77-81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Сіромашенко