Провадження № 2/161/4925/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гриня О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про визнання фактів, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, заборони вчиняти певні дії, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

І. Описова частина.

1.1. Позиція позивачів.

17 липня 2025 року позивачі звернулися до суд із цим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі проживають за адресою АДРЕСА_1 та 16 липня 2025 року отримали судовий наказ Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2025 року №161/13654/25 про стягнення з них заборгованості у розмірі 7 457,00 грн. на користь Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс».

Позивачі вказують, що між ними та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини, вони не акцептували відповідний публічний договір, не приєднувалися до нього.

Також вважають, що відповідач незаконно здійснюють діяльність щодо збирання та перевезення побутових відходів починаючи з 23 серпня 2023 року, оскільки діє не на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року №918, від 08 серпня 2023 року №835.

Крім того посилаються на завданні їм протиправними діями відповідача моральної шкоди.

Посилаючись на вищевикладене позивачі просять суд:

1) визнати факт відсутності договірних відносин між позивачами та відповідачем;

2) визнати протиправними дії відповідача щодо пред`явлення до позивачів вимог про стягнення з позивачів коштів за послуги, які ним не надавалися;

3) визнати факт відсутності заборгованості з оплати послуг з вивезення твердих побутових відходів та послуг з управління відходами осіб, проживаючих за адресою АДРЕСА_1 , станом на 17 липня 2025 року;

4) зобов`язати відповідача вчинити дії для виключення із розрахункових квитанцій відомостей про наявність надуманої заборгованості за послуги, які відповідачем не надавалися;

5) заборонити відповідачеві здійснювати діяльність щодо надання послуг із збирання та перевезення побутових відходів;

6) стягнути з відповідача 242 598,50 грн. на відшкодування завданої позивачам моральної шкоди.

1.2. Позиція відповідача.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив.

У поданих на адресу суду інших заявах по суті спору відповіді на відзив, запереченні та додаткових пояснення сторони фактично повторили доводи позову та відзиву.

ІІ. Мотивувальна частина.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

2.1. Фактичні обставини, які встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивачі зареєстровані та фактично мешкають за адресою АДРЕСА_1 .

Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 липня 2025 року №161/13654/25 стягнуто солідарно з боржників ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь стягувача Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс», що знаходиться за адресою: 43010, м. Луцьк, вул. Дубнівська, 64, код ЄДРПОУ - 30659101, р/р НОМЕР_6 в філії ВОУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 303398, заборгованість за послуги з поводження з побутовими відходами в сумі 7457 грн. 29 коп.

Ухвалою суду від 28 липня 2025 року вказаний судовий наказ був скасований, за заявою позивача ОСОБА_2 .

Отже спірні правовідносини виникли з приводу надання житлово-комунальних послуг відповідачем з поводження з побутовими відходами.

2.2. Позиція суду.

2.2.1. Щодо позовної вимоги про відсутність договірних відносин між сторонами.

Частиною першою статті 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

У частині першій статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

З аналізу вищенаведених положень матеріального закону слідує, що договори між споживачем та виконавцем комунальної послуги можуть укладатися у вигляді індивідуального договору про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

На виконання вищенаведених вимог законодавства, 27 січня 2022 року відповідач опублікував офіційному веб-сайті Луцької міської ради публічний договір приєднання про надання послуг з поводження з побутовими відходами з індивідуальним споживачем в багатоквартирному будинку та з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Отже, між позивачами, як споживачами послуги з управління побутовими відходами у житлі, яке знаходиться на території Луцької міської ради, та відповідачем, як виконавцем цієї послуги укладений індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Крім цього суд вважає слушними доводи відповідача, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року у цивільній справі №161/16023/23 встановлені обставини наявності договірних відносин між позивачами та відповідачем. Оскільки ці обставини встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили у спорі між тими самим сторонами, за правилами частини четвертої статті 82 ЦПК України вони не підлягають повторному доказуванню.

Міркування позивачів про тотожність чи нетотожність послуг з «з поводження з відходами» та послуг «з управління побутовими відходами», належність чи неналежність кодів видів економічної діяльності відповідача та інші подібні доводи не спростовують факту наявності договірних відносин між сторонами.

Таким чином, оскільки судом підтверджений факт наявності договірних відносин між сторонами, позовна вимога про визнання відсутнім такого факту є необґрунтованою, а у її задоволенні слід відмовити.

2.2.2. Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій щодо пред`явлення вимог про стягнення заборгованості.

В цій частині позовних вимог суд зазначає, що позивачі фактично просять суд визнати протиправними дії відповідача щодо захисту своїх прав шляхом звернення до суду про стягнення заборгованості. В цьому випадку відповідач подавав заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з позивачів.

Суд підкреслює, що право на звернення до суду є непорушним та гарантується кожному згідно статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 16 Цивільного кодексу України.

З цих міркувань позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо пред`явлення вимог про стягнення заборгованості є необґрунтованими, оскільки жодна особа не може бути позбавлена права звернення до суду.

2.2.3. Щодо позовних вимог про визнання факту відсутності заборгованості, а також зобов`язання вчинити дії для виключення цієї заборгованості із розрахункових відомостей.

В цій частині позовні вимоги не конкретизовані, оскільки позивачі не вказують та не надають жодних доказів відсутність у них заборгованості перед відповідачем. Такими доказами, зокрема, можуть бути акти-претензії передбачені ст.27 Закону України «Про житлово-комунальних послуг», в якому фіксуються факти ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги.

Не наводять позивачі і свого контррозрахунку на заборгованість, що обліковується позивачем, а всі їх доводи зводять лише до нібито відсутності договірних правовідносин, що вже було оцінено судом.

У зв`язку з вищенаведеним, позовні вимоги про визнання факту відсутності заборгованості, а також зобов`язання вчинити дії для виключення цієї заборгованості із розрахункових відомостей, є безпідставними та також не підлягають задоволенню.

2.2.4. Щодо позовних вимог про заборону відповідачеві здійснювати діяльність щодо надання послуг із збирання та перевезення побутових відходів.

Суд зазначає, що в цій частині позовна вимога також є неконкретизованою, а саме не наведено, з яких саме правових підстав суд повинен заборони відповідачеві здійснювати свою діяльність, а також яким чином задоволення такої вимог впливає на права та законні інтереси позивачів у справі.

Фактично позивачі вимагають від суду зупинити діяльність відповідача, не наводячи будь-яких обґрунтувань для цього. З цих підстав таку вимогу неможливо вважати обґрунтованою, а тому у її задоволенні теж слід відмовити.

2.2.5. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Оскільки суд відмовив у задоволенні всіх позовних вимог, у задоволенні похідної вимог про стягнення моральної шкоди теж необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про визнання фактів, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, заборони вчиняти певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено та підписано 09 вересня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ