ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3280/20 Провадження № 2/636/1029/25
04 вересня 2025 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Карімова І.В.,
за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по утриманню будинку та комунальним платежам,
Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 16.09.2020 року справа прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначена у підготовче судове засідання.
У листопаді 2020 року ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що вона не користувалась житлово-комунальними послугами, оскільки не проживала в спірному будинку. Проведені ОСОБА_1 роботи по ремонту та благоустрою домоволодіння не підтверджено належними та допустимими доказами, здійснені без її відома та згоди. У зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.
Подалі у жовтні 2024 року ОСОБА_2 надала письмові власноручні пояснення по суті спору, в яких зазначила, що після смерті матері за згодою сестри ОСОБА_1 в спірний жилий будинок вселилась її онука, яка проживала та була зареєстрована в ньому до жовтня 2018 року. За період проживання онуки у будинку вона ( ОСОБА_2 ) надавала онуці грошові кошти для оплати витрат за комунальні послуги. Однак всі квитанції залишились у спірному будинку, куди позивачка не допускає її. Будинок не був поділений фактично, особисті рахунки також не були поділені. Подалі позивачка стала повним власником спірного будинку на підставі договору купівлі-продажу належної їй ( ОСОБА_2 ) частки цього будинку.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 03.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд якої призначено по суті спору.
Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області.
Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала за заявленими підставами, просила їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України.
Відповідно до частин першої та другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктів власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власника з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.
Особи користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення й не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Проте, реалізуючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.
Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Судом встановлено, що до позивачки ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 перейшла спадщина після їх померлої матері ОСОБА_3 , 1927 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді по 1/2 частки кожній житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 , загальною площею 88,4 кв.м, житловою площею 53 кв.м.
Зазначене підтверджується копією свідоцтва НВТ НОМЕР_1 про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідік Є.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2-673, спадкова справа № 187/2015 (а.с.4), а також витягом за індексним номером 59524896 від 20.05.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5).
Як свідчать матеріали справи та зазначає у своїх письмових поясненнях відповідачка виділ або поділ спірного будинку між його співвласниками не відбувався. За згодою позивачки ОСОБА_1 в спірний жилий будинок вселилась її ( ОСОБА_2 ) онука, яка проживала та була зареєстрована в ньому до жовтня 2018 року. Сама відповідачка в цьому будинку не проживала. Зазначене підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні, копією домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 , щодо реєстрації в спірному будинку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 08.06.2016 року по 28.10.2020 року.
Відповідно до вимог ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованій в постанові від 13.03.2019 року по справі № 521/3743/17-ц, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Відповідно до квитанцій АТ « Приват Банк» від 20.10.2018, від 29.12.2018, від 23.01.2019 ОСОБА_1 сплачено за послуги водовідведення та водопостачання 412,00 грн. (165,00 +113,00+110,00+ 15,00(комісія).
З наданих позивачкою квитанцій по сплаті послуг з газопостачання за період 2018 рік - 2019 рік вбачається, що останньою сплачено за надані послуги 7410,83 грн. (510,00 + 688,83 + 510,00+743,00+ 500,00+ 1032,00+ 205,00+503,00+ 503,00+503,00+ 710,00 +1003,00 = 7410,83), а також за транспортування газу - 490,00 грн., а всього 7900,83 грн. ( а.с. 22-23,24, 33-37). Квитанцію сплати на суму 836,78 грн. суд не бере до уваги, оскільки оплата за газопостачання проведена за 2015 рік, тобто за період, який не зазначений в позовній заяві.
На підтвердження своїх позовних вимог про стягнення понесених нею витрат за водопостачання за 2019 рік ОСОБА_1 надані квитанції по сплаті за надані послуги в сумі 1500,00 грн. (62,00+175,00+184,00+180,00+185,00+124,00+ 240,00+ 110,00+ 130,00+ 110,00 = 1500,00 ) а.с. 25-30, а за вивіз твердих побутових відходів сплачено за 2019 рік 163,00 грн. ( 23,00+15,00+ 15,00+19,00+ 11,00+ 15,00+ 15,00+20,00+30,00= 163,00) а.с. 25-29), а всього на суму 1663 ,00грн.
Крім того, ОСОБА_1 був у жовтні 2019 року встановлений лічильник холодної води, вартість лічильника, та робіт по його установці підтверджена товарним чеком №11/93 та квитанціями по сплаті за монтажну схему на загальну суму 1191,10 грн. (а.с. 44-45).
З наданих ОСОБА_1 квитанцій по сплаті абонентної плати за телефон за 2015 рік вбачається, що нею оплачено 194,33 грн. (а.с. 13-14), тому посилання позивачки на те, що вона сплатила за телекомунікаційні послуги 401,87 грн. не підтверджені відповідними доказами.
Посилання ОСОБА_2 на те, що вона надавала онуці грошові кошти на оплату комунальних послуг на період проживання останньої у будинку, не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, доводи ОСОБА_2 про те, що вона не користувалась житлово-комунальними послугами, оскільки не проживала в спірному будинку, суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідачка до 30.10.2020 року була співвласником спірного будинку і відповідно до вимог ст. 360 ЦК України відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язана була брати участь у витратах на управління, утримання жилого будинку.
Судом встановлено, що 30.10.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу частки у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області Алексик Т.В. за реєстровим № 1308, відповідно до якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 за плату в сумі 426000 грн. належну їй частку у праві власності на вказаний жилий будинок з відповідною частиною надвірних будівель.
Суд вважає, що проведені ОСОБА_1 роботи по ремонту та благоустрою домоволодіння в частині встановлення нового паркану замість старого на суму 3292,50 грн. та спиляння та вивіз дерева - горіху, що був у аварійному стані на суму 3000 грн., а всього в розмірі 7483,60 грн., не підтверджено належними та допустимими доказами.
Надані позивачкою товарні чеки по придбанню саморізів на суму 80 грн., свердла по металу-27 грн., замка та ручки на суму 240 грн., дверей на суму 2000 грн. та профілю -200грн. (а.с. 7-8) знеособлені, не мають даних про те, що їх придбано саме ОСОБА_1 .
Будь-яких достовірних доказів про те, що дерево було в аварійному стані та потребувало спиляння, а також розмір витрат по здійсненню зазначених робіт, позивачкою не надано. У зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь з відповідачки частини понесених позивачкою витрат в сумі 7483,60 грн.
Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або його частини, вимагати усунень порушень його права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі зазначеної норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Вказане дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Оскільки відповідачка не виконувала свої обов`язки співвласника спірного житлового будинку відповідно до вимог ст. 360 ЦК України, право позивачки, яка несла витрати по утриманню будинку, були порушені, тому підлягають захисту в судовому порядку.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Оцінку доказів суд здійснює відповідно до статті 89 ЦПК України. Зокрема, згідно із частинами першою, другою та третьою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Керуючись статтями 12, 81, 82, 133, 137, 141, 223, 259, 264-265, 268, 273, 352, 354, ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по утриманню будинку та комунальним платежам - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , частину понесених витрат по оплаті комунальних послуг в розмірі 6047 (шість тисяч сорок сім) гривень 63 копійки, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 46 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його оголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також у разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації : АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_1

Відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя І.В. Карімов