РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., за участю секретаря - Вчерашнюк А.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , Київська міська рада, третя особа: ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві про поділ домоволодіння,-

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , Київська міська рада, третя особа: ОСОБА_4 , в якому просила суд:

- розділити між позивачем та відповідачем спірне домоволодіння, виділивши ОСОБА_1 1/2 частки її власності, яка складається з наступних об`єктів нерухомого майна:

земельної ділянки, кадастровий номер :69:234:0007 площею 0,0471 га;

житлового будинку площею 60,5 кв.м, житловою площею 42,4 кв.м, що розташований по АДРЕСА_1 ;

допоміжних (підсобних) приміщень площею 16,6 кв.м;

літніх неопалювальних приміщень площею 1,5 кв.м згідно з першим висновком комплексної технічної експертизи;

- скасувати право спільної часткової власності на:

земельну ділянку, кадастровий номер :69:234:0007, площею 0,0471 га;

житловий будинок площею 60,5 кв.м, житловою площею 42,4 кв.м, що розташований по АДРЕСА_1 ;

допоміжних (підсобних) приміщень площею 16,6 кв.м;

літніх неопалювальних приміщень площею 1,5 кв.м.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.06.2021 батько позивача - ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстроване в реєстрі №645, 646 спадкова справа №01/2012 на підставі якого успадкував 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 42,4 кв.м, допоміжних підсобних приміщень площею 16,6 кв.м, літніх неопалювальних приміщень площею 1,5 кв.м та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0471 га з кадастровим номером :69:234:007.

15.09.2023 ОСОБА_4 на підставі договору дарування №934 подарував ОСОБА_1 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :69:234:0007, площею 0,0471 га та розташовану на ній 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,5 кв.м, житлова площа 42,4 кв.м та відповідно 1/2 частку допоміжних підсобних приміщень, площею 16,6 кв.м, літнє неопалювальне приміщення, площею 1,5 кв.м.

Однак, як зазначає позивач, її право на володіння, користування та розпорядження 1/2 часткою власності у домоволодінні порушується відповідачем, оскільки 01.04.2017, не отримавши прав на спадщину, відповідач та його теперішній опікун вселились у домоволодіння та неправомірно користуються 1/2 частки позивача.

З огляду на викладене, позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою за захистом свого порушеного права.

Від представника Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивач є власником 1/2 частини земельної ділянки №:69:234:007 та 1/2 частини будинку на АДРЕСА_1 , однак право власності відповідача жодним чином не зареєстровано. У разі встановлення судом недостатніх підстав володіння та користування ОСОБА_2 частиною спірного домоволодіння, його частка може бути визнана відумерлою спадщиною.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2023 відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про поділ домоволодіння.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.12.2023 визнано заяву ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді Козленко Г.О. у справі №760/24001/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про поділ домоволодіння - необґрунтованою.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2023 у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про поділ домоволодіння - відмовлено.

В судовому засіданні 01.02.2024 протокольною ухвалою залучено Київську міську раду в якості співвідповідача.

В судовому засіданні 28.05.2024 протокольною ухвалою залучено Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві в якості третьої особи на стороні відповідача.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.05.2024 призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , Київська міська рада про поділ домоволодіння комплексну технічну експертизу, проведення якої, у встановлений законом строк, доручено експертам Українського центру судових експертиз (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 37, оф. 411, ).

На вирішення експерта поставлено наступні питання:

1) Чи є технічна можливість розділити земельну ділянку, кадастровий номер :69:234:0007 та розташовані на ній будинок, допоміжні приміщення, літні приміщення по АДРЕСА_1 у відповідності з частки власника цього майна ОСОБА_1 (у разі технічної неможливості розділу зазначити причину)?

2) Які варіанти розділу домоволодіння технічно можливі?

3) Яка ринкова вартість домоволодіння?

4) Визначити ідеальну частку власника частки домоволодіння ОСОБА_1 та розмір грошової компенсації при відхиленні від ідеальної частки?

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.04.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , Київська міська рада, третя особа: ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві про поділ домоволодіння.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити та здійснити поділ відповідно до шостого варіанту поділу земельної ділянки та третього варіанту поділу будинку.

В матеріалах справи наявне клопотання законного представника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , відповідно до якого остання просить здійснити поділ відповідно до шостого варіанту поділу земельної ділянки та третього варіанту поділу будинку.

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбій А.В. видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/2 частки в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

З вказаного свідоцтва вбачається, що станом на дату його видачі свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ще не видано, однак зазначено, що спадкоємцями ОСОБА_6 є її сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.06.2021 №260344983 вбачається, що 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 42,4 кв.м, допоміжних (підсобних) приміщень, площею 16,6 кв.м, літніх неопалювальних приміщень 1,5 кв.м на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4 .

07.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбій А.В. видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/2 частки в праві власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0471 га, кадастровий №:69:234:0007.

З вказаного свідоцтва вбачається, що станом на дату його видачі свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку в праві власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0471 га, кадастровий №:69:234:0007 ще не видано, однак зазначено, що спадкоємцями ОСОБА_6 є її сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.06.2021 №260341935 вбачається, що ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :69:234:0007, площею 0,0471 га.

15.09.2023 ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана) уклали договір дорування 1/2 частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки, відповідно до умов якого дарувальник передав, а обдаровувана прийняла в дар належні дарувальнику на праві приватної власності наступні об`єкти нерухомого майна: 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :69:234:0007, площею 0,0471 га, та розташовану на ній 1/2 частку житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 1.3 договору загальна площа житлового будинку - 60,5 кв.м, житлова площа - 42,4 кв.м. Також є допоміжні (підсобні) приміщення площею 16,6 кв.м, літнє неопалюване приміщення 1,5 кв.м.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав від 15.09.2023 №346791952 вбачається, що 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 42,4 кв.м, допоміжних (підсобних) приміщень, площею 16,6 кв.м, літніх неопалювальних приміщень 1,5 кв.м на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 15.09.2023 №346792488 вбачається, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить частки земельної ділянки з кадастровим номером :69:234:0007, площею 0,0471 га.

Згідно з довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київського міського бюро технічної інвентаризації» (КП КМР «КМ БТІ») від 21.04.2021 №470 вбачається, що відповідно до проведеної інвентаризації від 07.04.2021 будинок за адресою: АДРЕСА_1 має такі показники:

загальна площа - 60,5 кв.м,

житлова площа - 42,4 кв.м.

Крім того, повідомлено, що при оформленні право встановлювальних документів технічна інвентаризація бюро не проводилась. Також повідомлено, що документи, які надають право на виконання будівельних робіт тамбура 1-І/1,5 кв.м та сараю літ «Г» до бюро не надавались. Вбиральня літ «Б» знесена.

01.04.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено договір оренди будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку судового експерта Свериди О.М. за результатами проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 22.10.2024 №1-22/10 враховуючи склад, об`ємно-планувальне рішення приміщень житлового будинку, склад та розташування господарських споруд в межах території домоволодіння, поділити житловий будинок по АДРЕСА_1 з дотриманням ідеальних часток співвласників 1/2 та 1/2, у відповідності до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, не видається можливим. Поділити житловий будинок по АДРЕСА_1 , виділивши кожному співвласнику окрему ізольовану квартиру, з відхиленням від часток співвласників, у відповідності до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, технічно можливо.

Можливі варіанти поділу житлового будинку по АДРЕСА_1 з відхиленням від часток співвласників, із зазначенням ідеальних часток співвласників та розміру компенсацій у зв`язку з відхиленням від ідеальних часток, описані в дослідницькій частині висновку та зображені на схемах у додатках №№2-3 до висновку.

Можливі варіанти поділу земельної ділянки площею 0,0471 га, кадастровий номер :69:234:0007 у відповідності до часток співвласників 1/2 та 1/2 з урахуванням розташування приміщень, господарських будівель та споруд, які будуть виділені у власність сторні, описані в дослідницькій частині висновку і зображені на схемах в:

- додатку №4 - варіант поділу земельної ділянки до варіанту №1 поділу житлового будинку;

- додатку №5 - варіант поділу земельної ділянки до варіанту №2 поділу житлового будинку;

- додатку №6 - варіант поділу земельної ділянки до варіанту №3 поділу житлового будинку;

- додатку №7 - варіант поділу земельної ділянки до варіанту №4 поділу житлового будинку.

Ринкова вартість домоволодіння по АДРЕСА_1 , складає 2 293 000,00 (два мільйони двісті дев`яносто три тисячі) гривень, у тому числі:

- 502 500,00 (п`ятсот дві тисячі п`ятсот) гривень - ринкова вартість житлового будинку загальною площею 59,0 кв.м, житловою площею 42,4 кв.м, допоміжною (підсобною) площею приміщень 16,6 кв.м по АДРЕСА_1 ;

- 1 790 500,00 (один мільйон сімсот дев`яносто тисяч п`ятсот) гривень - ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0471 га, кадастровий номер :69:234:00007.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За вимогами частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (стаття 190 цього Кодексу).

До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що знаходиться у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Згідно з п. п. 2.1-2.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 6 липня 2007 р. за № 774/14041 (далі Інструкція) об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за №582/5773 (із змінами), а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна.

Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Згідно з п. 2.7. Інструкції спори щодо поділу об`єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку.

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим.

Нормами ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відповідно до ст. 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що встановлені обставини по справі дають можливість провести поділ житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №3 поділу в натурі житлового будинку по АДРЕСА_1 висновку судового експерта Свериди О.М. за результатами проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 22.10.2024 №1-22/10, припинивши право спільної часткової власності та виділивши в натурі ОСОБА_1 приміщення: 1-2 (коридор) площею 3,5 кв.м; 1-4 (житлова кімната) площею 7,7 кв.м; 1-5 (житлова кімната) площею 12,4 кв.м; 1-6 (житлова кімната) площею 6,8 кв.м, загалом 30,4 кв.м; №1 (огорожа) площею 67 кв.м, а також провести поділ земельної ділянки з кадастровим номером :69:234:0007 площею 0,0471 га відповідно до варіанту поділу земельної ділянки №6 висновку судового експерта Свериди О.М. за результатами проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 22.10.2024 №1-22/10, припинивши право спільної часткової власності та виділивши в натурі для забезпечення доступу до відповідної частини житлового будинку, виділити ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0235 га (0,0235 ? 0,047082 / 2), що на схемі позначена синім кольором межі якої проходять по замкненій ламаній лінії з точками: 1-5-6-7-8-9-4-1 та розмірами відрізків: 8,12 м - 19,72 м - 5,43 м - 4,36 м - 7,52 м - 3,86 м - 32,75 м. Координати поворотних точок меж земельної ділянки площею 0,0235 га надано в таблиці №32.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

У свою чергу, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Також суд зазначає наступне.

Слід розмежовувати порядок проголошення судового рішення (скороченого або повного) у разі явки учасників справи у судове засідання та складання повного судового рішення, за відсутності учасників справи. Порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено;

загальний порядок ухвалення рішення застосовується, якщо розгляд справи відбувся з викликом учасників і вони брали участь у судовому засіданні. Зокрема, суд виходить до нарадчої кімнати (частина перша статті 244 ЦПК України); у нарадчій кімнаті суд приймає, складає та підписує рішення (повне чи скорочене) (частина друга статті 259 ЦПК України); повернувшись із нарадчої кімнати, суд проголошує рішення (повне чи скорочене) (частина перша статті 268 ЦПК України); датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (перше речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України); копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення (частина перша статті 272 ЦПК України); у разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення (частина друга статті 272 ЦПК України);

у разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення (частина шоста статті 268 ЦПК України). Проголошення судового рішення передбачає надання публічності такому рішенню, дотримуючись принципу гласності судового процесу. Тобто проголошення судового рішення відбувається публічно або у закритому судовому засіданні лише під час перебування учасників справи у судовому засіданні у залі суду; у разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України);

у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи;

з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Так сторони були повідомлені про судове засідання, призначене на 05.06.2025, завчасно, належним чином в установленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явились.

З урахуванням того, що розгляд справи, відбувався за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення - 28.08.2025.

Схожі висновки Верховний Суд зробив у постановах від 25 травня 2020 року у справі 464/8801/16-ц (провадження № 61-35930св18), від 03 червня 2021 року у справі № 522/6826/19 (провадження № 61-3778св21), від 22 червня 2021 року у справі № 495/3904/18 (провадження № 61-1172св21), від 24 червня 2021 року у справі № 522/14984/19 (провадження № 61-9632св20), від 30 червня 2021 року у справі № 523/7115/18 (провадження № 61-6241св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 462/2906/20 (провадження № 61-9829св21).

На основі вищевикладеного, керуючись ст. ст4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , Київська міська рада, третя особа: ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві про поділ домоволодіння - задовольнити.

2. Провести поділ житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №3 поділу в натурі житлового будинку по АДРЕСА_1 висновку судового експерта Свериди О.М. за результатами проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 22.10.2024 №1-22/10, припинивши право спільної часткової власності та виділивши в натурі:

ОСОБА_1 приміщення: 1-2 (коридор) площею 3,5 кв.м; 1-4 (житлова кімната) площею 7,7 кв.м; 1-5 (житлова кімната) площею 12,4 кв.м; 1-6 (житлова кімната) площею 6,8 кв.м, загалом 30,4 кв.м; №1 (огорожа) площею 67 кв.м.

3. Провести поділ земельної ділянки з кадастровим номером :69:234:0007 площею 0,0471 га відповідно до варіанту поділу земельної ділянки №6 висновку судового експерта Свериди О.М. за результатами проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи від 22.10.2024 №1-22/10, припинивши право спільної часткової власності та виділивши в натурі:

для забезпечення доступу до відповідної частини житлового будинку, виділити ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0235 га (0,0235 ? 0,047082 / 2), що на схемі позначена синім кольором межі якої проходять по замкненій ламаній лінії з точками: 1-5-6-7-8-9-4-1 та розмірами відрізків: 8,12 м - 19,72 м - 5,43 м - 4,36 м - 7,52 м - 3,86 м - 32,75 м. Координати поворотних точок меж земельної ділянки площею 0,0235 га надано в таблиці №32.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Козленко