Справа№592/3481/23
Провадження №2/592/63/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про виділ в натурі частки нерухомого майна у власність, припинення права спільної часткової власності на домоволодіння, визнання порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про поділ та виділ в натурі нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно та визначення порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду, з урахуванням зазначених в уточненому позові від 06.12.2023 року вимог, (т.1,а.с.121-123), з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в якому просив: 1) виділити йому в натурі у власність належну частку, що становить 54/200, зі складу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: приміщення житлового будинку «А-1»: житлова кімната "1-5" площею 11,7 кв.м, житлова кімната "1-6" площею 9,5 кв.м, прибудова літ. «а1», ганок літ. «а3». Господарські споруди: кухня-майстерня літ. «М», мансарда літ. "м/с", сарай літ. "П", літня кухня літ. "С", вбиральня літ. «У», навіс літ «Ф», навіс літ. «X», навіс літ. «Ц», навіс літ. «Ч», вбиральня літ. «Ш», 1/2 частина погребу, «п/г1», хвіртка № 2, як окремий об`єкт нерухомого майна; 2) припинити право спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ; 3) визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , виділивши йому у користування земельну ділянку розміром, відповідно до його частки в праві власності на домоволодіння - 54/200, відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи.

Домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом права спільної часткової власності та належить на праві власності трьом співвласникам, йому ОСОБА_1 - 54/200 часток, ОСОБА_2 - 54/200 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.11.2022 та ОСОБА_4 - 46/100 часток на підставі .договору дарування, укладеного 04.08.2023 р.

Домоволодіння складається з житлового будинку літ. «А-1» з житловою прибудовою літ. «А1-1», прибудовами літ. «а», «а1», вхідним навісом літ. «а2» загальною площею 103,1 кв.м, житловою площею 72,1 кв.м, а також надвірних та господарських будівель та споруд.

На даний час між ними виник спір щодо користування та розпорядження належної йому частки в праві власності на нерухоме майно. Зокрема, він має намір здійснити реконструкцію своєї частки житлового будинку, отримати окрему поштову адресу, приватизувати земельну ділянку, тощо. Але враховуючи те, що домоволодіння є об`єктом права спільної власності, на це потребується згода співвласників відповідачів за первісним позовом, які на думку позивача, не зацікавлені у вирішенні даного питання, що унеможливлює позивачу здійснити своє право спільної часткової власності.

Тому він бажає в судовому порядку, виходячи з розміру частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння, з урахуванням сформованого порядку користування та володіння будівлями та спорудами, виділити у власність в натурі частину житлового будинку А-1 та частину надвірних, господарчих та побутових будівель, як окремий об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до висновку за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 1688, складеного 20 березня 2023р. судовим експертом Андреєвим Л.Г., на замовлення ОСОБА_1 , виходячи з нормативних вимог, виділ частини житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в натурі можливий.

Експерт запропонував варіант виділу по сформованому порядку користування житлового будинку з надвірними спорудами, у відповідності до якого позивачу виділяються (показано рожевим кольором в додатку №1), (том.1,а.с.21) наступні приміщення і надвірні будівлі домоволодіння: приміщення житлового будинку «А-1»: житлова кімната "1-5" площею 11,7 кв.м, житлова кімната "1-6" площею 9,5 кв.м. Господарські споруди: кухня- майстерня літ. «М», мансарда літ. "м/с", сарай літ. "П", літня кухня літ. "С", вбиральня літ. «У», навіс літ «Ф», навіс літ. «X», навіс літ. «Ц», навіс літ. «Ч», вбиральня літ. «Ш», хвіртка №2.

Відповідно до висновку експерта, подальша експлуатація даних об`єктів: житлового будинку літ. «А-1» та господарчих споруд садиби, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , як окремих об`єктів нерухомого майна можлива.

У зв`язку з цим, на думку позивача, повинно бути припинено право спільної часткової власності на домоволодіння між ним та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Крім того, після отримання висновку за результатами проведення будівельно-технічного дослідження №1688, складеного 20 березня 2023р. судовим експертом Андреєвим Л.Г., позивач замовив та отримав технічний паспорт житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 08.11.2023 р., а також замовив проведення технічної інвентаризації вище зазначеного житлового будинку на цю дату.

Вищезазначені обставини підтверджуються технічним паспортом житлового будинку садибного типу та витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. При проведенні інвентаризації житлового будинку садибного типу до об`єктів інвентаризації включено, зокрема, прибудову літ. «а1», ґанок літ. «а3», а також погріб літ. «п/г1».

Цими приміщеннями фактично користується позивач, але їх не включено до його частки, яка виділяється у власність за результатами проведення будівельно-технічного дослідження. У зв`язку з цим, позивач вважає за потрібне заявити клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Як зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому позивачу та відповідачці ОСОБА_2 19.11.2022 р. Сумською міською державною нотаріальною конторою, р.№3-647, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці, право власності на яку за спадкодавцем не було зареєстроване.

В технічному паспорті на будинок садибного типу зазначено, що площа земельної ділянки усього під забудовою становить 485 кв.м, у тому числі під основою будівлею 129 кв.м, під господарськими будівлям і спорудами 356 кв.м.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У зв`язку з цим, позивач бажає визначити порядок користування земельною ділянкою, враховуючи розмір його частки в праві власності на домоволодіння, яка становить 54/200.

Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «БРАВО-ГРУПП», ринкова вартість 54/200 часток житлового будинку з прибудовами з господарськими будівлями і спорудами станом на 10.03.2023 р. становить 158 000 грн.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін.

ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 з урахуванням уточнених вимог (т.2,а.с.97-102), в якому просила:

1) провести поділ між співвласниками ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 житлового будинку з господарськими спорудами та надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до висновків експертів № 38 від 23.11.2023 року за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи та за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» МЮ України, визнати як окремий об`єкт нерухомого майна;

2) виділити у власність ОСОБА_2 частину в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 приміщення згідно висновку експертизи варіанту № 1;

3) виділити у власність ОСОБА_1 частину в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 приміщення згідно висновку експертизи варіанту № 1;

3) виділити ОСОБА_4 (показано жовтим кольором в додатку 1) частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 : приміщення житлового будинку «А-1», загальною площею 103,1 кв.м, який складається із: приміщення І, площею 5,5 кв.м, приміщення ІІ, площею 3,5 кв.м., приміщення 2-3, площею 8,4 кв.м, приміщення 2-4, площею 10,1 кв.м, приміщення 2-5, площею 22,0 кв.м, приміщення 2-6, площею 8,5 кв.м, господарські споруди, а саме: ґанок літ. «а4», вхідний навіс літ. «а2», погріб літ. «п/г», сарай літ. «Б», сарай літ. «Л», вбиральню літ. «Т», навіс літ. «Ю», навіс літ. «Щ», огорожу № 1 та огорожу № 3, визнати як окремий об`єкт нерухомого майна, згідно висновку експертизи варіанту № 1;

4) припинити право спільної часткової власності між співвласниками ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 житлового будинку з господарськими спорудами та надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ;

5) встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками житлового будинку з господарськими спорудами та надвірними будівлями співвласниками ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , шляхом виділення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 земельних ділянок у користування, відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи, варіанту № 1.

Свої вимоги обґрунтовує наступним. Між сторонами виник спір з приводу поділу та виділу у натурі часток із майна, що є у спільній частковій власності. Щодо спірної земельної ділянки, то сторони за життя їхнього батька за спільні кошти уклали дорогу для проїзду, вхідні ворота. Іншого під`їзду та входу, окрім через вказану дорогу та ворота, немає. З огляду на те, після виділу в натурі частини спірного майна та припинення спільної часткової власності, необхідно буде встановити порядок користування земельною ділянкою.

Так, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 володіла та користувалась житловим будинком «А - 1», загальною площею 103,1 кв.м, який складається із: житлового приміщення 1-2, площею 20,4 кв.м, та коридору 1-1, площею 3,5 кв.м; господарськими спорудами, а саме: літньою кухнею літ. «З» із прибудовою літ. «з1», загальною площею 14 кв.м, літньою кухнею літ. «К» із прибудовою літ. «к1», загальною площею 24,8 кв.м, прибудовою літ. «м», площею 13,7 кв.м, навісом літ. «Я», площею 15 кв.м, сараєм літ. «Л», площею 4,3 кв.м, вбиральнею літ. «У», площею 1,5 кв.м. Також навіс літ. «Ф», навіс літ. «X» та огорожа № 2 перебували у загальному користуванні. Дані об`єкти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, що призвело до неможливості укласти договір про поділ вищевказаного майна.

Враховуючи вказане, у позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 виникла необхідність у зверненні до судового експерта Сукаленка С.В. із заявою про проведення будівельно-технічної експертизи, про виділ в натурі частки житлового будинку як об`єкту права спільної часткової власності.

Так, відповідно до ч. З ст. 367 ЦК України, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом припинення спільної часткової власності та виділення частки майна в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності.

Ухвалою суду від 06.11.2023 замінені відповідачі на належного відповідача.

Ухвалою суду від 06.11.2023 зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду разом із первісним позовом.

Ухвалою суду від 19.04.2024 року призначено судові будівельно-технічна та земельно-технічна експертизи, провадження у справі зупинено.

17.05.2024 року надійшло клопотання експерта № 411 про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою суду від 28.05.2024 року провадження у справі поновлено, призначено підготовче судове засідання.

12.06.2024 року ухвалою суду задоволено клопотання експертів, витребувані докази, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 09.07.2024 провадження у справі поновлено призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03.09.2024 року витребувані докази за клопотанням представника відповідача.

Ухвалою суду від 10.12.2024 року призначено комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, провадження у справі зупинено.

22.01.2025 року надійшло клопотання експерта № 411/34 про надання додаткових матеріалів.

Для вирішення клопотання експертів витребувані матеріали справи.

11.02.2025 року ухвалою суду від 11.02.2025 року провадження у справі поновлено призначено підготовче судове засідання.

20.02.2025 року клопотання експертів задоволено, витребувані докази.

12.03.2025 року ухвалою суду зупинено провадження у справі, надіслано експертам матеріали справи для проведення експертиз.

04.06.2025 року надійшов висновок комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 04.06.2025 провадження у справі поновлено призначено підготовче судове засідання.

08.07.2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 підтримав вимоги первісного позову; заперечував проти задоволення зустрічного позову. Просить врахувати Варіант № 2 висновку експертизи.

Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 разом із своїм представником адвокатом Якименко О.І. заперечували проти задоволення первісного позову; підтримали вимоги зустрічного позову. На думку ОСОБА_2 , додаткову експертизу проводити не потрібно. Погріб внесений лише в останньому техпаспорті, раніше ніде внесений не був. Спадщину після батька ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали в рівних частках. Просить врахувати Варіант № 1 висновку експертизи.

Заслухавши пояснення сторін, експертів, дослідивши повно, всебічно та неупереджено матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом права спільної часткової власності та належить на праві власності трьом співвласникам.

ОСОБА_1 належить на праві власності 54/200 часток житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями та спорудами, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.11.2022 р. Сумською міською державною нотаріальною конторою, р.№3-647. Його право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 48480582.

ОСОБА_2 належить на праві власності 54/200 часток житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями та спорудами на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.11.2022 р. Сумською міською державною нотаріальною конторою, р.№3-647. Її право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 48480590.

ОСОБА_4 належить на праві власності 46/100 часток житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, укладеного 04.08.2023 р. і між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбика Т.А., серія та номер 2276. Його право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 51249765.

Домоволодіння складається з житлового будинку літ. «А-1» з житловою прибудовою літ. «А1-1», прибудовами літ. «а», «а1», вхідним навісом літ. «а2» загальною площею 103,1 кв.м, житловою площею 72,1 кв.м, а також надвірних та господарських будівель та споруд.

Сторони за життя їхнього батька за спільні кошти уклали дорогу для проїзду, вхідні ворота. Іншого під`їзду та входу немає.

Таким чином, на даний час між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір з приводу поділу та виділу у натурі часток із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України є спільною частковою власністю.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд і співвласникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Однак, у ч. 1 ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі досягнення згоди у судовому порядку.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України та ст. 88 Земельного кодексу України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Однак, у випадку, коли один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, проте інший співвласник перешкоджає йому у реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду із відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий Будинок» від 4 жовтня 1991 року (із подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири

Верховний суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у спільній власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного учасника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних ділянок і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

З проведеної експертизи № 411/34 вбачається, що варіанти поділу розроблені з урахуванням часток власності у майна. В межах часток, зазначених в ухвалі суду неможливо провести поділ, тому що ідеальні частки співвласників були визначені станом на 18.01.1972 рік та з цієї дати у зв`язку із перебудовами та добудовами не перераховувались, то експерт прийшов до висновку, що провести поділ домоволодіння з урахуванням вказаних часток неможливо. Експертом складено таблицю для визначення ідеальних часток співвласників станом на дату складання висновку експерта, з урахуванням інвентарної вартості побудованих у період з 1972 року будівель та з урахуванням сформованого порядку користування будівлями та спорудами домоволодіння. Станом на дату складання висновку ідеальні частки становлять: 32/100 частки співвласника ОСОБА_4 , співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 34/100 часток кожному (т.2,а.с.57).

Перед поданням позову до суду за заявою ОСОБА_1 судовим експертом Андрєєвим Л.Г. складений Висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 1688 від 20.03.2023 року (т.1,а.с.15-31). В подальшому, ОСОБА_1 не задовольнили варіанти, запропоновані експертом в цьому висновку.

В ході судового розгляду справи за клопотанням ОСОБА_2 судовим експертом Сукаленком С.В. складений Висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 38 від 23.11.2023 року (т.1,а.с.159-168). В подальшому, ОСОБА_1 не задовольнили варіанти, запропоновані експертом в цьому висновку.

За ухвалою суду була призначена комплексна судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза, проведення якої було доручено судовим експертам СВ ННЦ «ІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса». За результатами проведення комплексної експертизи суду був наданий Висновок експертів № 411/34 від 30.05.2025 року (т.2,а.с.46-91); експертами було запропоновано два варіанти поділу частини домоволодіння з відхиленням від ідеальних часток.

ОСОБА_1 влаштував Варіант № 2, запропонований у висновку експертизи, а ОСОБА_2 Варіант № 1. Сторони не дійшли згоди про те, відповідно до якого варіанту необхідно провести поділ.

В судовому засіданні були допитані експерти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Судовий експерт ОСОБА_7 пояснила, що при проведенні експертизи врахований порядок користування між співвласниками. Варіанти поділу розроблені з урахуванням часток власності у майна. В межах часток, зазначених в ухвалі суду неможливо провести поділ, тому що ідеальні частки співвласників були визначені станом на 18.01.1972 рік та з цієї дати у зв`язку із перебудовами та добудовами не перераховувались, то експерт прийшов до висновку, що провести поділ домоволодіння з урахуванням вказаних часток неможливо. Нею було складено таблицю для визначення ідеальних часток співвласників станом на дату складання висновку експерта, з урахуванням інвентарної вартості побудованих у період з 1972 року будівель та з урахуванням сформованого порядку користування будівлями та спорудами домоволодіння.

Судовий експерт Таранець В.М. суду пояснила, що земельна ділянка не приватизована. З урахуванням розподілу будівель та споруд експерт визначала порядок користування. Виділ і поділ земельної ділянки проводиться лише в межах, визначених в Державному земельному кадастрі. А як саме вносились дані до Державного земельного кадастру не компетенція експерта. Фактично, виявлене неспівпадіння даних топографо-геодезичної зйомки із даними в Державному земельному кадастрі.

З копії свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 батька ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається, що право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 не було зареєстроване за спадкодавцем ОСОБА_9 . Свідоцтво про право власності на спадщину за законом видане лише на частки житлового будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці, що належала ОСОБА_9 .

У Висновку експертів № 411/34 від 30.05.2025 року також зазначено, що на дослідження не надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером :07:020:0015, площею 0,1710 га за адресою: АДРЕСА_1 (т.2,а.с.60 на зв.).

Крім того, як було зазначено судовим експертом в судовому засіданні, фактично, виявлене неспівпадіння даних топографо-геодезичної зйомки із даними в Державному земельному кадастрі (т.2,а.с.83), в деяких місцях фактичне користування земельною ділянкою виходить за межі земельної ділянки з кадастровим номером :07:020:0015.

З відкритих даних Публічної кадастрової карти України вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:020:0015, площею 0,1703 га; категорія: землі житлової та громадської забудови; власність: комунальна власність.

Таким чином, земельна ділянка не приватизована. Цей спір також пов`язаний із захистом прав співвласників нерухомого майна на користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомості.

Згідно з ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 122 Земельного кодексу України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною другою статті 123 ЗК особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається з матеріалів справи, в таких відсутнє рішення органу місцевого самоврядування - Сумської міської ради щодо передачі у користування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , порядок користування якою просять встановити сторони цим рішенням.

Враховуючи, що земельна ділянка, порядок користування якою просять визначити суд, не була надана в користування чи у власність співвласникам будинку у встановленому законом порядку, площа та конфігурація земельної ділянки на даний час є відмінною від розміру та конфігурації за даними топографо-геодезичної зйомки із даними в Державному земельному кадастрі, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у позовних вимогах про встановлення порядку користування такою земельною ділянкою.

Також у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що при виділі в натурі належних сторонам часток з нерухомого майна не будуть порушені їхні права. Суду необхідно враховувати наступні моменти: поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними державними будівельними нормами, поділ у добровільному або судовому порядку можливий лише за умови, якщо співвласники оформили право власності або право користування на земельну ділянку під будинком. Без документів на землю виділ частки значно складніший, для поділу будинку у добровільному чи судовому порядку необхідна технічна можливість виділити кожному співвласнику відокремлене приміщення з власним входом.

За відсутності будь-якої з цих умов, виділ суперечитиме вимогам Закону, а отже є неможливим як в добровільному так і в судовому порядку.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Easl/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р„ в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті І Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п. 168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті І Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті І Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано. Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

Враховуючи наведене, в задоволені первісного позову та зустрічного позову необхідно відмовити.

За правилами статті 141 ЦПК України судові витрати необхідно залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про виділ в натурі частки нерухомого майна у власність, припинення права спільної часткової власності на домоволодіння, визнання порядку користування земельною ділянкою відмовити за необґрунтованістю.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про поділ та виділ в натурі нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2025 року.

Суддя І.М. Фоменко