Справа № 668/2000
Провадження по справі 4-с/276/7/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Семенюка А.С.,

при секретарі судового засідання Дашенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Хорошів скаргу ОСОБА_1 , подану в порядку цивільного судочинства, на бездіяльність Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2025 року до Хорошівського районного суду Житомирської області надійшла скарга ОСОБА_1 (далі скаржник), в якій він просить суд визнати протиправною бездіяльність Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (далі Хорошівський ВДВС, відділ ДВС) та скасувати арешт його нерухомого майна.

В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Володарсько-Волинського (нині Хорошівського) районного суду Житомирської області від 03 липня 2000 року у цивільній справі № 668/2000 з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість. Рішення набрало законної сили 14 липня 2000 року, та 17 липня 2000 року було видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження. У ході цього провадження, на підставі повідомлення Володарськ-Волинської виконавчої служби № 823 від 06 жовтня 2000 року, на майно скаржника було накладено арешт, який 22 травня 2006 року був зареєстрований у відповідних державних реєстрах за номером запису про обтяження 850786.

Скаржник стверджує, що борг за вказаним рішенням суду він сплатив у повному обсязі, що підтверджується офіційною відповіддю самого відділу ДВС. Відповідно, виконавче провадження було завершене. Однак, незважаючи на повне виконання судового рішення та відсутність будь-яких боргових зобов`язань, накладений арешт досі не знято. Це обтяження обмежує його конституційне право власності, зокрема право вільно розпоряджатися своїм майном. Спроби вирішити питання в позасудовому порядку не дали результату, оскільки відділ ДВС у своїй відповіді від 25 серпня 2025 року повідомив про неможливість зняття арешту у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження за закінченням строків їх зберігання. Скаржник вважає таку бездіяльність державного виконавця протиправною та просить суд поновити його порушені права шляхом скасування обтяження.

Хорошівський ВДВС, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Разом з тим, 03 вересня 2025 року до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням начальника відділу Шостака Р.М. у щорічній основній відпустці. Письмових заперечень по суті скарги до суду не надходило. З долучених до матеріалів справи листів відділу ДВС вбачається, що орган державної виконавчої служби не заперечує факт повного погашення боргу скаржником, однак посилається на об`єктивну неможливість вчинення дій зі зняття арешту через знищення архівного виконавчого провадження.

У судове засідання, призначене на 03 вересня 2025 року, учасники справи скаржник ОСОБА_1 , представник Хорошівського ВДВС та заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися.

Представник скаржника, адвокат Сірач В.С., повноваження якого підтверджуються ордером серії АМ № 1149852 від 26 серпня 2025 року , подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити скаргу в повному обсязі.

Від Хорошівського ВДВС надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи неявку сторін, наявність заяв про розгляд справи без участі представника скаржника та достатність матеріалів для вирішення скарги по суті, суд, відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), провів розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд вважає за необхідне надати оцінку клопотанню Хорошівського ВДВС про відкладення судового засідання. Клопотання мотивоване перебуванням начальника відділу Шостака Р.М. у щорічній відпустці з 01 по 15 вересня 2025 року. На підтвердження цього до клопотання долучено копію наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 2292-в від 21 серпня 2025 року.

Дослідивши зазначений наказ, суд встановив, що пунктом 2 цього ж наказу виконання обов`язків начальника Хорошівського ВДВС на час відпустки ОСОБА_3 , а саме на період з 01 по 15 вересня 2025 року, покладено на заступника начальника цього ж відділу Білошицького Василя Олександровича.

Таким чином, на момент проведення судового засідання Хорошівський ВДВС є діючою юридичною особою публічного права, яка має уповноваженого керівника (виконувача обов`язків), здатного забезпечити представництво інтересів установи в суді. Відсутність конкретної посадової особи (начальника відділу) у зв`язку з відпусткою не паралізує діяльність державної установи та не є поважною причиною, що перешкоджає її участі у судовому засіданні, оскільки повноваження з представництва покладені на іншу особу. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, оскільки це призвело б до невиправданого затягування строків розгляду скарги, встановлених статтею 450 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступну хронологію подій та юридично значущих фактів:

1.Виникнення боргового зобов`язання: Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03 липня 2000 року у справі № 668/2000 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Рішення набрало законної сили 14.07.2000 та було звернуто до примусового виконання 17.07.2000. Дані обставини підтверджуються листом Хорошівського районного суду Житомирської області від 20.05.2025 №29/01-20.

2.Накладення арешту: В межах відкритого виконавчого провадження, 06 жовтня 2000 року Володарськ-Волинською виконавчою службою було видано повідомлення № 823 про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 . На підставі цього повідомлення 22 травня 2006 року державним реєстратором було здійснено запис про обтяження (арешт нерухомого майна) за номером 850786. Цей факт підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

3.Виконання зобов`язання: Скаржник ОСОБА_1 повністю виконав рішення суду та сплатив борг. Ця обставина не заперечується, а прямо підтверджується листом Хорошівського ВДВС № 23.5/35367 від 25 серпня 2025 року, в якому зазначено: «Відповідно до даних АСВП по виконавчих провадженнях які перебували на виконанні, відносно ОСОБА_1 борг погашено у повному обсязі».

4.Відсутність активних проваджень: Станом на сьогодні відносно ОСОБА_1 відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження. Це підтверджується листами Хорошівського ВДВС від 14.05.2025 та 25.08.2025, а також витягом з Єдиного реєстру боржників від 26.08.2025, згідно з яким інформація про скаржника як боржника відсутня.

5.Знищення матеріалів: Матеріали цивільної справи № 668/2000 та відповідного виконавчого провадження були знищені у зв`язку із закінченням встановлених законом строків їх зберігання. Це підтверджується листом суду від 20.05.2025 та листом відділу ДВС від 25.08.2025.

6.Триваюче порушення права власності: Незважаючи на повне виконання судового рішення та фактичне завершення виконавчого провадження багато років тому, арешт нерухомого майна скаржника, зареєстрований за № 850786, залишається чинним, що є перешкодою для вільного розпорядження ним своєю власністю.

7.Бездіяльність відділу ДВС: Хорошівський ВДВС, визнаючи факт погашення боргу, ухиляється від вчинення дій щодо зняття арешту, мотивуючи це знищенням матеріалів виконавчого провадження, що, на їхню думку, унеможливлює видачу відповідної постанови.

Таким чином, судом встановлено наявність правового спору, що виник внаслідок дій та бездіяльності державних органів: один державний орган (ДВС) офіційно підтверджує, що підстава для обтяження (борг) зникла, але водночас відмовляється вчинити дії для припинення цього обтяження, посилаючись на внутрішні адміністративні процедури (знищення архіву). В той же час, інша державна система (реєстр прав) продовжує відображати це обтяження як чинне, тим самим створюючи триваюче порушення фундаментального права власності громадянина.

Відповідно до статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні гарантії закріплені у статтях 319 та 321 Цивільного кодексу України, які встановлюють, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, і право власності є непорушним. Стаття 391 ЦК України прямо передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У даній справі такою перешкодою є чинний арешт майна, накладений у межах виконавчого провадження, яке давно втратило свою актуальність через повне виконання боржником своїх зобов`язань.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців врегульовано розділом VII ЦПК України. Стаття 447-1 ЦПК України надає сторонам виконавчого провадження право звернутися до суду зі скаргою, якщо вони вважають, що їхні права чи свободи порушено.

Загальні засади та порядок зняття арешту з майна визначені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Хоча редакції цього закону змінювалися, незмінним залишався фундаментальний принцип: арешт є заходом забезпечення виконання рішення і підлягає скасуванню після досягнення мети виконавчого провадження, зокрема у разі його закінчення у зв`язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі. Отже, після повного погашення боргу у державного виконавця виник позитивний обов`язок вчинити всі необхідні дії для зняття застосованих заходів примусу, включаючи арешт майна. Невиконання цього обов`язку є протиправною бездіяльністю.

Аргументи відділу ДВС щодо неможливості зняття арешту через знищення виконавчого провадження є неспроможними та суперечать усталеній практиці Верховного Суду.

Зокрема, у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 Верховний Суд розглядав справу з подібними фактичними обставинами (виконавчі провадження завершені, матеріали знищені, а арешт залишається чинним) і дійшов висновку, що збереження протягом тривалого часу арешту на майно за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном, що є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Верховний Суд наголосив, що знищення матеріалів виконавчого провадження у зв`язку із закінченням терміну його зберігання не звільняє виконавця від обов`язку зняти арешт з майна у випадку закінчення виконавчого провадження.

Ця правова позиція була підтверджена і в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2023 року у справі № 927/322/14, де зазначено, що незняття виконавцем арешту з майна боржника при закінченні виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби.

Застосовуючи ці висновки до обставин даної справи, суд констатує, що бездіяльність Хорошівського ВДВС, яка полягає у незнятті арешту з майна ОСОБА_1 після повного виконання ним судового рішення, є протиправною. Посилання на знищення справи є лише свідченням неналежної організації роботи органу ДВС, але не може бути правовою підставою для відмови у поновленні порушеного права власності скаржника.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Враховуючи, що відділ ДВС посилається на неможливість самостійно вчинити необхідні дії, найбільш ефективним способом захисту порушеного права скаржника є скасування арешту безпосередньо судовим рішенням.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 260, 261, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2.Визнати протиправною бездіяльність Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного у межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Хорошівського (на час винесення Володарсько-Волинського) районного суду Житомирської області від 03 липня 2000 року у справі № 668/2000.

3.Скасувати арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований 22 травня 2006 року за номером запису про обтяження 850786, на підставі повідомлення відділу державної виконавчої служби № 823 від 06 жовтня 2000 року, видавник: Володарськ-Волинська виконавча служба.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.С. Семенюк