ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1993/24 Номер провадження 22-ц/814/1495/25Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіна О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Зіньківської міської ради про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 04.11.2005 року між ним та відповідачем, дошлюбне прізвище якої ОСОБА_3 , було зареєстровано шлюб, актовий запис № 8.

Від даного шлюбу вони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сімейне життя не склалося, вони як подружжя разом не проживають, повністю втратили почуття один до одного

Підстав для примирення позивач не вбачає.

Крім цього неповнолітня донька проживає разом з ним, він її виховує, дбає про її розвиток, тоді коли відповідач життям дитини не цікавиться ,матеріально не забезпечує, що свідчить про її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з чим просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо їх спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_4 .

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Шлюб укладений 04 листопада 2005 року виконкомом Дейкалівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, актовий запис №8 між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем м. Зіньків Зіньківського району Полтавської області розірвано.

Після розірвання шлюбу залишено прізвища: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 - ОСОБА_7 .

Оригінал свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 визнано недійсним.

Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись з даним судовим рішенням, його оскаржила установа, яка не брала участі в розгляді справи, а саме виконавчий комітет Зіньківської міської ради Полтавської області подав апеляційну скаргу в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

В своїй скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, не вірну правову оцінку доказів по справі, просив скасувати рішення в частині задоволених вимог про позбавлення батьківських прав як ухваленого з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без залучення до розполяжу справи органу опіки та піклування, без отримання відповідного висновку даного органу та з`ясування думки самої дитини.

Вважають судове рішення в цій частині прийнятим передчасно, без з`ясування всіх необхідних обставин табез висновку органу опіки та піклування про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав, без обстеження місця проживання дитини, що свідчить про його незаконність .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 04.11.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про, що в Книзі реєстрів шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №8, серія НОМЕР_1 видане виконкомом Дейкалівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

У шлюбі народилася донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 , актовий запис №40.

Стверджуючи, що між ними як подружжям погіршилися відносини, немає спільного бюджет та побуту, посилаючись на повну втрату почуттів любові та взаємоповагу, позивач звернувся до суду з вимогами про розірвання шлюбу.

Відповідач в ході розгляду справи зазначені обставини не спростувала, на примиренні між ними не наполягала та просила задовольнити заявлені вимоги.

Дійшовши висновку про неможливість збереження сім`ї, суд задовільнив позовні вимоги ОСОБА_1 та ухвалив рішення по розірвання шлюбу між подружжям.

В цій частині судове рішення не оскаржується, а відтак у колегії суддів відсутні підстави для його перегляду.

Разом з цим доводи апеляційної скарги виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області як органу опіки та піклування в частині вирішення судом першої інстанції позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її доньки ОСОБА_4 заслуговують на увагу.

Так, в своїй позовній заяві ОСОБА_1 стверджував, що мати дитини (відповідачка) не проживає з сім`єю, вона самоусунулася від своїх обов`язків по вихованню і утриманню своєї доньки, її розвитком та станом здоров`я не цікавиться. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються фактично вирішуються тільки ним самостійно без участі та підтримки матері.

Задовольняючи в цій частині позовні вимоги, суд вважав доведеним належними, допустимими та достатніми доказами факт ухилення матері дитини від участі у її вихованні та утриманні, що є достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав.

Вказаних висновків суд дійшов з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування в цій частині.

Так, підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №753/2025/19, від 06.05.2020 у справі №641/2867/17-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ч. 1 ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Так, при розгляді справи, судом першої інстанції не залучено до справи виконавчий комітет Зіньківської міської ради, як орган опіки та піклування, що є грубим порушенням закону.

Окрім того, саме на орган опіки та піклування законом покладений обов`язок надавати висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав.

Повністю ігноруючи зазначені вимоги сімейного законодавства, суд не залучив до розгляду справи відповідний орган опіки та піклування, взагалі не з`ясовав житлово-побутові умови проживання дитини, не встановив позицію матері щодо підставності вимог про позбавлення її батьківських прав.

Вказане питання мало бути попередньо вирішеним на засіданні органу опіки та піклування, і лише після затвердження у визначеному законом порядку висновку такого органу, суд мав по суті розглядати вимоги батька про позбавлення батьківських прав матері неповнолітньої доньки.

Крім того, думка дитини, якій на момент вирішення справи вже було 17 років, ніким взагалі не з`ясовувалась.

Формально розглянувши позовні вимоги та не встановивши фактичних обставин по справі, не здійснивши перевірку їх доказами, суд прийшов до передчасного та помилкового висновку про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її доньки ОСОБА_4 .

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимоги ОСОБА_1 по позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її доньки ОСОБА_8 .

Окрім того, 3 травня 2025 року останній вже виповнилось 18 років, а відтак вона є повнолітньою особою, що виключає питання про позбавлення щодо неї батьківських прав її батьків, оскільки останні можуть бути позбавлені такого права лише щодо неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 908,04 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області задовольнити.

Рішення Зінківського районного суду Полтавської області від 01 липня 2024 року в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 908,04 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 вересня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин