Справа № 353/203/25
Провадження № 2-п/353/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., ознайомившись з матеріалами за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 року по справі № 353/203/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

15.07.2025 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про перегляд заочного рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 року по справі № 353/203/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка була направлена поштовим зв`язком 12.07.2025 року. Зокрема, заявник просить скасувати заочне рішення та призначити справу до судового розгляду.

Цивільні справи розглядаються судом виключно в порядку, встановленому ЦПК України, яким в тому числі встановлено вимоги до форми та змісту заяви, з якою особа має право звернутись до суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 285 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення, а також до заяви, поданої особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Оскільки заява про перегляд заочного рішення не відповідала вимогам ст. 285 ЦПК України, суд, своєю ухвалою від 18.07.2025 року, керуючись ст. 185 ЦПК України, вважав необхідним залишити без руху заяву про перегляд заочного рішення та надати заявнику десятиденний строк для усунення недоліків.

Зокрема, відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з ч. 2 ст. 285 ЦПК Україниу заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено:

1) найменування суду, який ухвалив заочне рішення;

2) ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку;

3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це;

4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача;

5) клопотання про перегляд заочного рішення;

6) перелік доданих до заяви матеріалів.

Крім того ч.ч. 6, 7 ст. 285 ЦПК України передбачено, що до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору, а також докази, на які посилається заявник.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою заяви про перегляд заочного рішення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (605,60 грн.).

Проте, в порушення вищевказаних вимог, до заяви про перегляд заочного рішення не було додано документу про сплату судового збору, який підлягає сплаті на р/р Тлумацького районного суду Івано-Франківської області UA0009572 , одержувач коштів ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ Тлумач/22030101 , ЄДРПОУ одержувача 37951998, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), код класифікації доходів бюджету 22030101, в сумі 605,60 грн.

Крім цього у заяві про перегляд заочного рішення були відсутні посилання на докази, які свідчать про обставини поважності причин неявки відповідача в судове засідання, в т.ч., як зазначає відповідач, з підстав не направлення судом судової повістки, а також не було зазначено поважних причин неподання ним відзиву в межах встановленого судом строку. До цього ж у заяві про перегляд заочного рішення були відсутні посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, та такі докази не були додані до заяви про перегляд заочного рішення.

Також заява про перегляд заочного рішення була оформлена з порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 285 ЦПК України. Зокрема, у заяві сторонами було зазначено відповідача ОСОБА_1 та позивача ТзОВ «Споживчий центр», тоді як має бути зазначено лише ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку.

Враховуючи вищенаведене, суд був позбавлений можливості постановити будь-яке рішення по справі за наявними матеріалами.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Вищевказана ухвала суду 18.07.2025 року була направлена заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на вказану ним у заяві адресу, а саме: АДРЕСА_1 .

29.07.2025 року поштове відправлення з копією вищевказаної ухвали повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У зв`язку з цим, 29.07.2025 року копію вищевказаної ухвали було повторно направлено заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на вищевказану адресу.

Однак поштове відправлення з копією вищевказаної ухвали так і не було вручено заявнику та було повернуто відправнику.

За змістом пунктів 101, 102 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення EMS - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. Строк зберігання за заявою відправника/адресата (одержувача) і за додаткову плату може бути продовжений. У разі невручення рекомендованого листа з позначками Судова повістка, Повістка ТЦК або реєстрованого поштового відправлення з позначкою Адміністративна послуга такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику, крім випадків, коли відправником надано розпорядження не повертати. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того за змістом ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №921/6/18).

Таким чином, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її у заяві. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 у справі №2-4159/12.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Копія ухвали суду про залишення заяви без руху від 18.07.2025 року двічі направлялась заявнику на зазначену ним в заяві адресу місця проживання останнього, проте, поштові відправлення повернулись до суду як не вручені адресату, в т.ч. з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому заявник про зміну адреси суд не повідомляв, будь-яких заяв та повідомлень на адресу суду не надсилав, провадженням у справі не цікавився.

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що судом вжито всіх заходів для надіслання заявнику копії ухвали від 18.07.2025 року та заявник повідомлений належним чином про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, що задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони, яким беззаперечно є позивач, який звернувся до суду з позовом, є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії»).

Крім того, прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Враховуючи те, що станом на 03.09.2025 року заявник не усунув недоліків заяви про перегляд заочного рішення, будь-якої заяви з цього приводу до суду не подавав, не цікавився провадженням у справі, вважаю, що вищевказані обставини позбавляють суд можливості постановити будь-яке рішення по справі за наявними матеріалами, а тому заяву про перегляд заочного рішення, слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Керуючись ч.ч. 3, 5, 6 ст. 185, ст.ст. 260-261, 284, 285, 353-355 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 року по справі № 353/203/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її ухвалення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяУ. Ю. ЛУКОВКІНА