ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м.Суми

Справа №581/750/24

Номер провадження 22-ц/816/803/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2024 року у складі судді Сізова Д.В., ухвалене в селищі Липова Долина Сумської області,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувало тим, що 22 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та відповідачкою за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 6687276 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит в розмірі 17 000 грн зі строком кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, розмір процентної ставки 1,99% в день. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало в повному обсязі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. В свою чергу відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала.

27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, в тому числі до відповідачки.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 65 745 грн, з яких: сума кредиту 17 000 грн, сума процентів за користування кредитом 28 447 грн, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 20 298 грн; сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги; стягнути з відповідачки сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн та витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8000 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд фактично встановив факт укладення договору про надання споживчого кредиту, проте на інших умовах, а саме щодо нарахування процентів. На теперішній час ні кредитний договір, ні будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, несправедливими чи недобросовісними.

Вказує на те, що до позивача відповідно до укладеного договору факторингу № 27.05/2024-Ф від 27 травня 2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором у розмірі 45 447 грн, з яких: сума кредиту 17 000 грн, сума процентів за користування кредитом 28 447 грн. Зазначена сума визначена у розрахунку заборгованості, який є належним та допустимим доказом. При цьому проценти нараховані первісним кредитором у період з 22 травня 2023 року по 20 серпня 2024 року (за 91 день дії договору про надання споживчого кредиту). В межах строку дії договору позивачем у період з 21 серпня 2023 року по 19 жовтня 2023 року (60 днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в розмірі 20 298 грн. Нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору, що не було враховано судом першої інстанції.

Крім того, зазначає, що позивачем було додано всі докази, які підтверджують перехід права вимоги, а тому вважає помилковим висновок місцевого суду щодо не доведення позивачем переходу права вимоги.

Відповідачка правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалася.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 6687276 про надання споживчого кредиту, відповідно до п. 1.1., 1.2. якого укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 10-14).

Відповідно до умов договору сума кредиту 17 000 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі графік платежів), що є додатком до цього договору. Стандартна процента ставка становить 1,99% та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору.

Згідно п. 2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 9.2 кредитного договору договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.

Кредитний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6251 22.05.2023 13:37:27.

22 травня 2023 року відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 26-27).

08 липня 2020 року між ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір № 087/20-П про надання послуг з переказу платежів, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» доручило ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» за відповідну плату здійснювати платежі з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send (а.с. 36-39).

Довідкою ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 29 травня 2024 року за № 7/4941 повідомлено ТОВ «Авентус Україна» про успішно проведену операцію по перерахуванню коштів: № транзакції , сума 17 000 грн; дата прийняття 22 травня 2023 року; № картки - НОМЕР_1 (а.с. 33-34).

27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідачку про те, що у зв`язку з недотримання строків виконання зобов`язань перед ТОВ «Авентус Україна» за діючим договором про надання кредиту, ТОВ «Авентус Україна» 27 травня 2024 року відступило право грошової вимоги за договором на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на підставі договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року (а.с. 66).

Також позивачем було надано копію Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які відповідачкою не підписані (а.с. 43-52).

27 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 60-65).

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

З витягу з реєстру боржників вбачається, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6687276, загальний розмір заборгованості 45 447,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 17 000 грн, 28 447 грн заборгованість за процентами (а.с. 71).

Відповідно до наданої позивачем картки обліку договору (розрахунок заборгованості) за кредитним договором № 6687276 від 22 травня 2023 року заборгованість відповідачки станом на 26 травня 2024 року за тілом кредиту становить 17 000 грн, нараховано процентів 30447 грн. Також вбачається, що відповідачка 27 червня 2023 року внесла на погашення кредитної заборгованості 2000 грн (а.с. 16-25).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності належних доказів переходу від ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прав вимоги за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 6687276 від 22 травня 2023 року, укладеним з ТОВ «Авентус Україна» та відсутності детального розрахунку розміру боргу, зокрема за нарахованими процентами, відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Закон України «Про електронну комерцію» (тут і далі на час виникнення спірних правовідносин) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно п. 1) ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що договір № 6687276 про надання споживчого кредиту від 22 травня 2023 року підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6251, що узгоджується з приписами ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, підписавши кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідачка підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту та засвідчила у встановленій законом формі свою обізнаність з усіма умовами кредитування, в тому числі щодо ціни договору, яка встановлена, зокрема у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Перерахування кредитних коштів у розмірі 17 000 грн на картку № НОМЕР_1 було здійснено за допомогою платіжного провайдера у спосіб обумовлений умовами кредитного договору, що підтверджується відповідною довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 29 травня 2024 року № 7/4941.

Отже, колегія суддів вважає доведеними обставини укладення кредитного договору в електронній формі та отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 17000 грн.

Розрахунком заборгованості ТОВ «Авентус Україна» підтверджується, що відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання щодо повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами у передбачений договором строк, внаслідок чого виникла заборгованість , яка складається з 17 000 грн заборгованості за тілом кредиту та 28 447 грн заборгованості за процентами.

Для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Факт відступлення права вимоги за кредитним договором № 6687276 від 22 травня лютого 2023 року підтверджується копіями договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, платіжних інструкцій №№ 421 від 31 травня 2024 року, 424 від 04 червня 2024 року та 420 від 31 травня 2024 року, які є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідачки за кредитним договором є помилковим, оскільки ТОВ «Авентус Україна» у передбаченому законом порядку відповідно до договору факторингу набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором укладеним із первісним кредитором.

Водночас колегія суддів не погоджується з розміром заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідачки.

Крім заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 000 грн та процентами, які були нараховані ТОВ «Авентус Україна» в розмірі 28 447 грн, позивачем також було нараховано проценти за користування кредитними коштами в розмірі 20 298 грн за період з 21 серпня 2023 року по 19 жовтня 2023 року.

З огляду на те, що договір факторингу між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено 27 травня 2024 року, за яким ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором в розмірі 45 447,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 17 000 грн та 28 447 грн заборгованість за процентами, а позивачем нараховано також заборгованість за процентами в розмірі 20 298 грн за період з 21 серпня 2023 року по 19 жовтня 2023 року, тобто до укладення договору факторингу, тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

З врахуванням зазначеного, рішення суду на підставі пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 6687276 від 22 травня 2023 року у розмірі 45 447 грн, з яких: 17 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 28 447 грн заборгованість за процентами.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також слід стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1674,51 грн та пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги 2511,77 грн за апеляційний перегляд справи.

Щодо вимог про стягнення правничої допомоги.

В суді першої інстанції інтереси позивача представляв адвокат Столітній М.М. (а.с. 86).

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано копії договору про надання правової допомоги № 17/07/2024 від 17 липня 2024 року, акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року, складеного 14 серпня 2024 року, та рахунку на оплату по замовленню № 4097/14/08 від 14 серпня 2024 року на 10 000 грн (а.с. 84-85; 88; 89).

В акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14 серпня 2024 року зазначена загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) 10 000 грн. Також вбачається, що в якості виконаних робіт, вказано, зокрема оформлення додатків до позовної заяви, підготовка та направлення адвокатського запиту (3000 грн) та підготовка адвоката до судових засідань (1000 грн). Однак, виготовлення додатків до позовної заяви не є видом правничої допомоги, доказів складання та направлення адвокатського запиту стороною позивача не надано, а з огляду на те, що справа в суді першої інстанції розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тому такий вид послуг як підготовка до судового засідання не був необхідним.

Отже, на думку колегії суддів, докуменально підвердженими та доведеними є витрати позивача на правничу допомогу в суді пршої інстанції в розмірі 6000 грн.

Пропорційно до задоволеної частини позовних вимог слід стягнути з відповідачки на користь позивача 4147,57 грн витрат на професійну правничу допомогу понесених в суді першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції інтереси позивача представляла адвокат Крюкова М.В. (а.с. 119).

В апеляційній скарзі позивачем заявлено клопотання про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано копію звіту про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року, за змістом якого загальна вартість наданих послуг склала 8000 грн, та копію платіжної інструкції від 29 жовтня 2024 року № 6073 на суму 8000 грн (а.с. 119).

Водночас копію договору про правничу допомогу апеляційному суду надано не було, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити порядок обчислення гонорару та порядок його сплати, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374; 376; 381-382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» задовольнити частково.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором № 6687276 від 22 травня 2023 року в розмірі 45 447 гривень 00 копійки, з яких: 17 000 гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту; 28 447 гривень 00 копійок заборгованість за процентами.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1674 гривні 51 копійку, витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції в розмірі 4147 гривень 57 копійок, судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи в розмірі 2511 гривень 77 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова