Номер провадження: 22-ц/813/4562/25
Справа № 491/893/24
Головуючий у першій інстанції Желясков О. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого: Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 05 лютого 2025 року у складі судді Желяскова О.О.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 березня 2021 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь банк» та ОСОБА_1 , укладений кредитний договір № 1/3883473, відповідно до пункту 1.1. якого кредитор надає позичальнику кредит в сумі 40000,00 гривень строком на 48 місяців - з 29 березня 2021 року до 28 березня 2025 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту. Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору, кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Відповідно до підпунктів 1.3.1-1.3.2 пункту 1.3. статті 1 кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплачувати банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11,0% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,5% від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. договору.

Кредитодавець виконав свій переддоговірний обов`язок та надав всю необхідну інформацію до укладання кредитного договору № 1/3883473 про споживчий кредит в паспорті споживчого кредиту, де виклав основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та з якими позичальник погодився, про що свідчить його особистий підпис.

Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору, з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості №UAХХХХХХХХХХХХХХХХХХХХХХХХХХХХ в банку.

Відповідно до пункту 2.2. кредитного договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо припадає на неробочий день, то сплатити у попередній робочий день.

Відповідно до пункту 2.6. кредитного договору, банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною.

29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», укладено договір № 4-2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1/3883473 від 29 березня 2021 року.

15 вересня 2023 року передача права вимоги за кредитним договором № 1/3883473 від 29 березня 2021 року відбулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» з дати підписання відповідного реєстру прав вимоги за зразком згідно додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги. 15 вересня 2023 року до ОСОБА_1 АТ «Креді Агріколь банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором № 4-2023 від 29 серпня 2023 року до ТОВ «Глобал Спліт», яке, в свою чергу, стало новим кредитором та має право вимагати від ОСОБА_1 погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору № 1/3883473.

Станом на 13 вересня 2024 року загальний залишок заборгованості за кредитним договором № 1/3883473 від 29 березня 2021 року (розрахунок на 15 вересня 2023 року) у розмірі 55905,62 гривень, яка складається: рахунок строкової заборгованості: 19129,03 гривень; рахунок простроченої заборгованості: 12117,92 гривень; рахунок нарахованих відсотків: 5641,18 гривень; рахунок прострочених відсотків: 4017,49 гривень; рахунок комісії: 1000,00 гривень; рахунок простроченої комісії: 14000,00 гривень.

Станом на день подачі позовної заяви відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Позиція відповідача в суді першої інстанції

Відповідачка заперечень, пояснень чи відзиву на позовну заяву не надала.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 05 лютого 2025 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Глобал Спліт» відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що кредитний договір № 1/3883473 не містить положень щодо регулювання порядку дострокового стягнення, а також і положення, що у випадку прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку кредитування. Суд також дійшов висновку, що позивачем не доведено виконання первісним кредитором своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) відповідачці у розмірі та на умовах, встановлених договором. Наявні в матеріалах справи докази, не містять інформації про погоджений сторонами у кредитному договорі номер рахунку, на який потрібно було перерахувати суму кредиту, відтак, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність рахунку відповідачці, оскільки інформація щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідачки у договорі відсутня. Будь-яких належних доказів на підтвердження перерахування коштів на банківський рахунок позичальника позивач не надав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ТОВ «Глобал Спліт» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 05 лютого 2025 року та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги ТОВ «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 відповідно до вимог позовної заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що встановлюючи докази видачі кредитних коштів Позичальнику, суд першої інстанції не врахував додану до позовної заяви Виписку з рахунку, в якій чітко відображається надання кредиту в сумі 40000,00 грн. ОСОБА_1 . Саме у Виписці з рахунку № НОМЕР_1 /UAH за період з 29.03.2021-15.09.2023 першою транзакцією, що датується 29.03.2021 та збігається з датою підписання Кредитного договору, виступає переказ на суму 40000,00 грн. з призначенням надання кредиту згідно Кредитного договору №1/3883473 від 29.03.2021, отримувачу ОСОБА_1 , перераховуються на рахунок № НОМЕР_2 . Вказані рахунки дублюються в платіжній інструкції на видачу 40000,00 грн., що кінцевому результаті повністю доводить факт видачі кредитних коштів. Саме зазначені рахунки суд першої інстанції не зміг ідентифікувати та хибно прийшов до висновків, що докази надання кредитних коштів у справі відсутні.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги та жодним чином не врахував факт неодноразових оплат, які здійснювала ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредиту та плати за його використання. Будь-які дії Боржника, спрямовані на врегулювання кредитної заборгованості перед Кредитором вже є беззаперечним фактом отримання такого кредиту. Згідно виписок з рахунку (рахунок НОМЕР_3 /UAH), доданих до

позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 в період з 08.04.2021-23.06.2022 здійснила 12 оплат на суму 22 142,46 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредиту, а отже у суду першої інстанції не було підстав для сумніву щодо доведеності факту видачі кредитних коштів кредитором та отримання даних коштів позичальником.

Доводи скарги також мотивовані тим, що твердження суду про те, що розрахунок заборгованості не може бути належним та допустимим доказом є помилковим, оскільки надані позивачем розрахунок заборгованості та виписки з рахунку кредиту не були спростовані будь яким контррозрахунком відповідача, а отже є належними доказами, що відображають рух коштів по рахунку, всі нарахування відповідно умов кредитування та суму, яку боржник зобов`язаний сплатити кредиторові за визначений період.

Дійшовши висновку, що в кредитному договору не міститься положень щодо регулювання порядку дострокового стягнення, суд не дослідив належним чином зміст цього договору, а саме не врахував неодноразове посилання в тексті Договору на Правила кредитування, які є невід`ємною частиною договору. В позовній заяві міститься посилання на загальнодоступний сайт Первісного кредитодавця, де розміщені Правила, які знаходяться в загальному доступі споживачів. Однак суд першої інстанції не звернув увагу на надане посилання та не прийняв його як належний доказ по справі. При цьому, окрім умов кредитного договору та Правил, право кредитора на дострокове звернення стягнення заборгованості закріплене на законодавчому рівні. Так, відповідно до ч.4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ «Глобал Спліт» за кредитним договором №1/3883437 від 29.03.2021, позивач виконав норми ч.4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» та повідомив відповідачку ОСОБА_1 про необхідність перерахувати кошти в рахунок погашення заборгованості. Дане повідомлення є вимогою, згідно якої Кредитор повідомив про необхідність перерахувати кошти на рахунок ТОВ «Глобал Спліт». Погашення простроченої заборгованості не є достроковим погашенням по кредитному договору, адже строк оплати її вже настав, кредитор може вимагати її погашення в будь який момент часу та кредитору не потрібно направлення листа вимоги позичальнику для стягнення простроченої заборгованості

Позиція відповідача в суді апеляційної інстанції

На адресу апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без виклику учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 368, ч.1 369 ЦПК України).

3. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Встановлено, що 25 березня 2021 року відповідачка звернулась до Акціонерного товариства «Креді Агріколь банк» із заявою-анкетою № 02021-088 на отримання готівкового кредиту «Свобода», в якій надала свої персональні дані, необхідні для ідентифікації клієнта, просила надати кредит на таких умовах: сума кредиту - 40000,00 гривень; строк кредиту - 48 місяців; форма отримання кредиту - безготівкова; графік погашення - ануїтет; ставка 11,00% річних; комісійна винагорода 2,5% (без зазначення умов нарахування); ціль кредиту - поточні потреби (а.с.9).

Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) містить наступні умови: сума кредиту - 40000,00 гривень; строк кредитування - 48 місяців; мета отримання кредиту - для задоволення споживчих потреб; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, на поточний рахунок позичальника, в день укладення кредитного договору; процентна ставка - 11,00% річних, фіксована; комісія за відкриття поточного рахунку - 80,00 гривень; комісій за обслуговування кредитної заборгованості - 2,50% від початкової суми кредиту, сплачується щомісячно, в гривні; орієнтовна загальна вартість кредиту - 97703,43 гривень; реальна річна процентна ставка - 68, 83% річних; кількість та розмір платежів, періодичність внесення - наведено в додатку (а.с.13-14).

Згідно з додатком № 1 до паспорта споживчого кредиту (продукти «Готівковий кредит «Свобода», «Споживчий кредит «Партнерський») Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. орієнтовний графік платежів по кредиту, ануїтет) позичальник зобов`язаний сплачувати заборгованість рівними щомісячними ануїтетними платежами у розмірі 2033,82 гривень, до складу яких входить сума кредиту за договором, проценти за користування кредитом, комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Розрахунковий період 30 днів; дата першого платежу 29 квітня 2021 року; дата останнього платежу 28 березня 2025 року; розмір останнього платежу 2033,89 гривень. Також, у загальну вартість кредиту включена комісія за здійснення операції по видачі кредиту 80,00 гривень (одноразово). Чиста сума кредиту всього: 97703,43 гривень, загальна вартість кредиту: 97703,43 гривень (а.с.14 зворотний-15).

29 березня 2021 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1/3883473 (а.с.10).

Відповідно до пункту 2.6. договору банк має право у буд-який час відступити всі або частину своїх прав і вигод за договором, а також за угодами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною.

29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення права вимоги № 4-2023 (а.с.33-40).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи, колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції.

Так, згідно зі статями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною третьої статті 1054 ЦК України встановлено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) у письмовій формі.

Частиною третьою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості, зокрема про порядок дострокового повернення кредиту (пункт 11).

При цьому в розділі 7 «Інші важливі правові аспекти» паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачкою 25 березня 2021 року, зазначено, що договором про споживчий кредит може бути вставлений обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документа.

Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено умови договору про споживчий кредит, зокрема частиною першою встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема порядок дострокового повернення кредиту (пункт 13).

Відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Мотиви часткового прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Апеляційним розглядом справи встановлено, що 29.03.2021 між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №1/3883473.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 40000 грн. строком на 48 місяців, тобто з 29.03.2021 до 28.03.2025 (включно). Позичальник сплачує платежі, погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту.

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, Кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

Відповідно до підпунктів 1.3.1-1.3.2 пункту 1.3. статті 1 Кредитного договору, Позичальник зобов?язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.50% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору.

Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Згідно до п. 1.4. Кредитного договору, всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Договору визначені в Правилах надання споживчого кредиту в ПАТ «Креді Агріколь Банк» та на умовах страхування життя позичальника, які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті Банку.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із кредитного договору від 29.03.2021 встановлено, що між кредитодавцем в особі АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем по справі ОСОБА_1 було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчать підписи обох сторін у договорі (а.с. 10, 10 зворот). Отже укладений кредитний договір №1/3883473 підписаний сторонами по справі та є доказом виникнення зобов`язань між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем ОСОБА_1 .

Окрім цього, до позовної заяви позивачем також було надано підписану відповідачем заяву-анкету №02021-088 від 25.03.2021 на отримання готівкового кредиту «Свобода», паспорт споживчого кредиту із яким ознайомлена відповідачка ОСОБА_1 , проставивши на ньому свій підпис та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит із якою ознайомлена відповідачка, проставивши свій підпис (а.с.9, 12-15).

Позивачем по справі надано суду особисті ідентифікуючі документи відповідача, а саме: паспорт громадянина України та довідка про ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_1 (а.с.7, 8).

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд зазначив, що кредитний договір №1/3883473 не містить положень щодо регулювання порядку дострокового стягнення, а також і положення, що у випадку прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку кредитування.

Проте колегія суддів не може погодитися із даним висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла-шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Наведені приписи дають підстави виснувати, що ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Отже, звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит в сумі 40000,00 грн строком на 48 місяців з 29.03.2021 до 28.03.2025 (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту.

Матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що взяті на себе зобов`язання за договором від 29.03.2021 банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, однак в порушення зазначених умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконала та позичені грошові кошти не повернула.

Позивачем в підтвердження боргу надано розрахунок заборгованості та виписку по рахунку боржника, яка є первинним документом та підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

Також надано докази направлення на адресу відповідача повідомлення щодо повернення кредитних коштів, що є вимогою про дострокове повернення кредиту ( а.с.27).

Оскільки позивачем було дотримано процедуру досудового врегулювання спору, позовні вимоги на дострокове повернення кредиту є обґрунтованими.

Колегія суддів також не може погодитися із висновком суду, що позивачем не доведено виконання первісним кредитором своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) відповідачці у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження перерахунку коштів на рахунок відповідача ОСОБА_1 , позивачем було надано копію платіжної інструкції №35942903-1 від 29.03.2021, відповідно до якої на рахунок відповідача ОСОБА_1 перераховано 40000,00 грн. (а.с.26).

Крім того, суд першої інстанції не врахував додану до позовної заяви Виписку з рахунку (а.с. 16-25), в якій чітко відображається надання кредиту в сумі 40000,00 грн. ОСОБА_1 , зокрема у Виписці з рахунку № НОМЕР_1 /UAH за період з 29.03.2021-15.09.2023 першою транзакцією, що датується 29.03.2021 та збігається з датою підписання Кредитного договору, виступає переказ на суму 40000,00 грн. з призначенням надання кредиту згідно Кредитного договору №1/3883473 від 29.03.2021, отримувачу ОСОБА_1 , перераховуються на рахунок № НОМЕР_2 . Вказані рахунки дублюються в платіжній інструкції на видачу 40000,00 грн., що повністю доводить факт видачі кредитних коштів.

Більш того, суд першої інстанції не взяв до уваги факт неодноразових оплат, які здійснювала ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредиту та плати за його використання, зокрема згідно виписок з рахунку (рахунок НОМЕР_3 /UAH), вбачається, що ОСОБА_1 в період з 08.04.2021 по 23.06.2022 здійснила 12 оплат на суму 22 142,46 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредиту, а отже у суду першої інстанції не було підстав для сумніву щодо доведеності факту видачі кредитних коштів кредитором та отримання даних коштів позичальником.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України).

З огляду на викладене колегія суддів вважає доведеними позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, проте не погоджується з наведеним позивачем розрахунком заборгованості.

Так, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 15.09.2023 заборгованість ОСОБА_1 складає 55905,62 грн, яка складається з:

-строкової заборгованості - 19129,03 гривень;

-простроченої заборгованості - 12117,92 гривень;

-нарахованих відсотків - 5641,18 гривень;

-прострочених відсотків - 4017,49 гривень;

-комісії - 1000,00 гривень;

-простроченої комісії - 14000,00 гривень (а.с. 26 зворот).

Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

На підставі частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.

Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862 сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022року у справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021року у справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021року у справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021року у справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).

Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України«Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті 11, частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.1.3.2. Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 2,50% у місяць від суми кредиту. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, надання інформації щодо стану заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості тощо.

Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.

Оскільки відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги Банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, апеляційний суд приходить до висновку про те, що положення п.1.3.2. кредитного договору є нікчемними.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 15.09.2023, банком неправомірно нараховано позичальнику щомісячне списання за комісією, 1000 грн; заборгованості за простроченою комісією 14000,00 грн, які підлягають вираховуванню із загального розміру заборгованості.

Враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими комісіями є несправедливою, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства, тому колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованості за комісією, простроченою комісією задоволенню не підлягають.

Оскільки доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Глобал Спліт», а саме у розмірі 40905,62 грн, з яких:

строкова заборгованість - 19129,03 гривень, прострочена заборгованість - 12117,92 гривень, нараховані відсотки - 5641,18 гривень, прострочені відсотки - 4017,49 гривень, в решті позову слід відмовити.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Глобал Спліт», є частково доведеною, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволенні позову ТОВ «Глобал Спліт».

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на загальну суму 40905,62 грн, що становить 73,17 % від ціни позову (55905,62 грн).

Судовий збір за подачу позову було сплачено позивачем 2422,40 грн (а.с. 1), а за подачу апеляційної скарги 2906,88 грн (а.с. 131), тому з ОСОБА_1 на користь позивача за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій підлягає стягненню судовий збір в сумі 3899,43 грн, виходячи з розрахунку: (2422,40 х 73,17 % = 1772,47 грн) + (2906,88 х 73,17 % = 2126,96 грн) = 3899,43 грн.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст.374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» задовольнити частково.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 05 лютого 2025 року скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» () заборгованість за кредитним договором №1/3883473 від 29.03.2021 у загальному розмірі 40905,62 гривень, яка складається з строкової заборгованості - 19129,03 гривень, простроченої заборгованості - 12117,92 гривень, нарахованих відсотків - 5641,18 гривень та прострочених відсотків - 4017,49 гривень

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» () судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 3899,43 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: