Справа №274/5911/25
Провадження № 2/0274/2337/25
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

"03" вересня 2025 р. м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хуторна І. Ю., розглянувши позовну заяву юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi (UK) Limited» до Комунального підприємства «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, державного реєстратора відділу з надання адміністративних послуг та державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації про визнання незаконною та скасування державної реєстрації, визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

25.08.2025 юридична особа Великобританії компанії «Vuldi (UK) Limited» в особі директора Мороза Д. А. через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, державного реєстратора відділу з надання адміністративних послуг та державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію за громадянином ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно будівлю за адресою: АДРЕСА_1 - яку державну реєстрацію було здійсненою за свідоцтвом № ВРР 247234 р. № 194 від 23.03.2012, виданим приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Оленюком С. Я.;

- визнати незаконним рішення про скасування державної реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Валді на Празькій», ідентифікаційний код юридичної особи 30604969, права власності на нерухоме майно будівлю за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Комсомольська (вул. Героїв України), 21;

- зобов`язати відповідачів відновити державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Валді на Празькій», ідентифікаційний код юридичної особи 30604969, права власності на нерухоме майно будівлю за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Комсомольська ( вул. Героїв України), 21.

Дослідивши позовну заяву, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження із таких підстав.

У ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18 визначено, що критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

…

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

..

15) інші справи у спорах між юридичними особами, які здійснюють господарську діяльність, та/або фізичними особами - підприємцями;

…

Згідно ч.1 ст. 45 ГКП України, сторони в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи зазначені у ст. 4 цього Кодексу.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на таке. Спір щодо державної реєстрації права чи обтяження має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку або на інший об`єкт нерухомості особою, на користь якої державним реєстратором прийняте оспорюване рішення, або щодо державної реєстрації права якої вимагається внесення запису до Державного реєстру. Юрисдикційність такого спору не залежить від того, чи дотримано державним реєстратором вимог законодавства. Та обставина, що позивач не може досягти внесення відомостей до Державного реєстру власними діями, оскільки не має до нього самостійного доступу, а тому може діяти виключно через посередництво державного реєстратора в установленому законом порядку, не змінює цивільно-правового характеру відносин. Належним відповідачем у такій справі є особа, на користь якої державним реєстратором прийняте оспорюване рішення, або щодо державної реєстрації права якої вимагається внесення запису. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) не змінює цивільно-правового характеру цього спору. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі N 823/2042/16 (провадження N 11-377апп18, пункт 36), від 28 січня 2020 року у справі N 917/259/19 (провадження N 12-149гс19, пункт 5.18) та інших.

Як вбачається із поданої позовної заяви Юридичної особи Великобританії компанія «Vuldi (UK) Limited» позов пред`явлено до Комунального підприємства «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, а також державного реєстратора відділу з надання адміністративних послуг та державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації.

Отже, з огляду на суб`єктний склад сторін, оскільки позову до фізичної особи не пред`явлено, ця справа віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За положеннями ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За таких обставин, оскільки позовна заява Юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi (UK) Limited» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд відмовляє у відкриті провадження у справі та роз`яснює позивачеві, що спір відноситься до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст. ст. 19, 186, 259-260, 263, 353 ЦПК України, ст.ст. 4, 20 ГПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi (UK) Limited» до Комунального підприємства «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, державного реєстратора відділу з надання адміністративних послуг та державної реєстрації Бердичівської районної державної адміністрації про визнання незаконною та скасування державної реєстрації, визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити право на звернення з даним позовом до Господарського суду Житомирської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. Ю. Хуторна