Справа № 386/1397/25
Провадження № 2-з/386/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року селище Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області Гут Ю. О.

розглянувши заяву Константінова Олексія Федоровича, який діє в інтересах ФГ «Сонячне», про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Константінова Олексія Федоровича, який діє в інтересах ФГ «Сонячне», до СФГ «Артур», ОСОБА_1 про визнання право володіння та право цільового користування земельної ділянки на підставі договору встановлення емфітевзису, визнання недійсним договір оренди землі та витребування з незаконного володіння та користування земельної ділянки -,

в с т а н о в и в:

Константінов О.Ф., який діє в інтересах ФГ «Сонячне», 04.09.2025 черер систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити СФГ «Артур» вчиняти будь-які дії спрямовані на вирощення, збір, знищення врожаю, сільськогосподарської продукції на земельній ділянці сільськогосподарськогог призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,5937 га, кадастровий номер :02:000:0318, яка розташована на території Роздольської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову представник заявника зазначив, що У провадженні Голованівського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа № 386/1397/25 за позовом Фермерського господарства «Сонячне» до Селянського (фермерського) господарства «Артур», ОСОБА_1 про визнання право володіння та право цільового користування земельної ділянки на підставі договору встановлення емфітевзису, визнання недійсним договір оренди землі та витребування з незаконного володіння та користування земельної ділянки.

За обставинами справи, 19 червня 2013 року між ОСОБА_1 (надалі відповідач-2) та Фермерським господарством Сонячне (надалі позивач) укладено договір встановлення емфітевзису, посвідчений приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області, реєстровий номер 1020, щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,5937 га, кадастровий номер :02:000:0318, яка розташована на території Роздольської сільської ради, Голованівського району, Кіровоградської області.

Вказана земельна ділянка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області від 13.06.2013.

Від дня укладення договору по квітень 2025 року, ФГ Сонячне безперешкодно користувалося визначеною земельною ділянкою на умовах та в порядку, передбаченому договором встановлення емфітевзису від 19 червня 2013 року.

В 2025 році ФГ Сонячне, під час виконання сільськогосподарських робіт на визначеній земельній ділянці, дізналося, що вона орендована Селянським фермерським господарство АРТУР, що підтверджується відомостями, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ФГ Сонячне фактично втратило доступ до вказаної земельної ділянки для користування на підставі договору встановлення емфітевзису.

З метою з`ясування усіх обставин у виниклих правовідносинах, а саме, з`ясування обставин подвійної передачі однієї і тієї ж самої земельної ділянки в користування іншим особам за різними договорами, було з`ясовано, шляхом звірки даних з Кадастровою картою України, що у свідоцтві про право власності, виданого Реєстраційною службою Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області від 13.06.2013 земельна ділянка, яка передавалася на праві емфітевзису ФГ Сонячне має помилку (описку) в означенні кадастрового номеру і дійсним кадастровим номером земельної ділянки, яка передавалася за договором емфітевзису ФГ Сонячне є (має бути) :02:000:0318.

Таким чином вбачається, що правовстановчий документ, який посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, який подавався приватному нотаріусу при посвідчені договору емфітевзису, має помилку (описку) в кадастровому номері.

В той же час, з відомостей, які містяться у ДРРП по кадастровому номеру :02:000:0318, вбачається, що підставою для державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, слугував дублікат свідоцтва про право на спадщину, номер 1668, виданий: 17.11.2012 року. В подальшому ОСОБА_1 , в квітні 2025 року, на підставі даних відомостей у ДРРП передав в оренду визначену земельну ділянку СФГ АРТУР.

Згідно з відповідями Центру надання адміністративних послуг Голованівської селищної ради Кіровоградської області від 20.06.2025 та 16.07.2025 на адвокатські запити, повідомлено, що Свідоцтво про право власності індексний номер 4845447, серії САА №369530 13.06.2013 року ОСОБА_1 було видано в зв`язку з тим, що відбувся поділ земельної ділянки згідно свідоцтва про спадщину зареєстрованого в реєстрі за №1563 від 17.11.2012 року та виділено цілу частку. Вищезгадане свідоцтво про спадщину на ім`я ОСОБА_1 видано на 1/3 частку. Реєстраційною службою Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області 13.06.2013 року було зареєстровано право власності №369530, ОСОБА_1 та видано свідоцтво про право власності індексний номер CAA кадастровий номер серії 4845447, :02:000:0318. При реєстрації дійсно була допущена помилка та вказаний кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0318 замість :02:000:0318.

У зв`язку з вищевказаними обставинами, порушеннями прав користувача земельної ділянки на підставі договору встановлення емфітевзису, ФГ Сонячне вимушене було звернутися до суду з вказаним позовом.

ФГ Сонячне з квітня 2025 року втратило доступ до земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,5937 га, кадастровий номер :02:000:0318, яка розташована на території Роздольської сільської ради, Голованівського району, Кіровоградської області, яка була передана ОСОБА_1 ФГ Сонячне у володіння та цільове користування на підставі договору встановлення емфітевзису, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством Сонячне від 19.06.2013, посвідчений приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області, реєстровий номер 1020 від 19.06.2013.

Як підтверджується доводами позовної заяви та наданими разом з позовною заявою доказами, земельна ділянка перебуває у незаконному володінні та користуванні С(Ф)Г АРТУР на підставі недійсного договору оренди землі.

За таких обставин, вважає, що наявна загроза ускладнення виконання рішення суду у даній справі, оскільки відповідачем на визначеній земельній ділянці вже вчинилися дії стосовно знищення посівів сільськогосподарської продукції ФГ Сонячне та вчиняються дії з вирощення сільськогосподарської продукції врожаю 2025, 2026 років.

Таким чином, в разі задоволення позовних вимог ФГ Сонячне, виконання відповідного рішення суду про витребування земельної ділянки у володіння та користування ФГ Сонячне буде ускладнено, оскільки: земельна ділянка засіяна з боку С(Ф)Г АРТУР, що здійснено без достатньої на те правової підстави (в разі визнання судом недійсним відповідного договору оренди землі), на земельній ділянці буде знаходитися засіяна/вирощена сільськогосподарська продукція або об`єкти незавершеного сільськогосподарського виробництва, що в своїй сукупності є перешкодою для ФГ Сонячне для подальшого використання земельної ділянки у відповідний сільськогосподарський період, оскільки належність вищевказаної продукції або об`єкта незавершеного сільськогосподарського виробництва є спірною. Виходячи з вищевикладеного, вважаю, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки, заявник вимагає тимчасово заборонити вчиняти зі спірним нерухомим майном дії, направлені на ускладнення виконання чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди/ збитків позивачу, пов`язаних із неможливістю використання земельної ділянки у найближчий наступний сільськогосподарський період в разі задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову, обґрунтувати заяву та підтвердити її доказами, а також довести наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Обов`язок доведення обставин, які указували б на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

У цій справі, обґрунтовуючи підстави для застосування забезпечення позову представник ФГ «Сонячне » посилались на те, що виконання відповідного рішення суду про витребування земельної ділянки у володіння та користування ФГ Сонячне буде ускладнено, оскільки: земельна ділянка засіяна з боку С(Ф)Г АРТУР, що здійснено без достатньої на те правової підстави (в разі визнання судом недійсним відповідного договору оренди землі), на земельній ділянці буде знаходитися засіяна/вирощена сільськогосподарська продукція або об`єкти незавершеного сільськогосподарського виробництва, що в своїй сукупності є перешкодою для ФГ Сонячне для подальшого використання земельної ділянки у відповідний сільськогосподарський період, оскільки належність вищевказаної продукції або об`єкта незавершеного сільськогосподарського виробництва є спірною, перешкоджання спричинення значної шкоди/ збитків позивачу, пов`язаних із неможливістю використання земельної ділянки у найближчий наступний сільськогосподарський період в разі задоволення позовних вимог.

Вимог щодо вжиття заходів, які пов`язувались б із обмеженням здійснення права власності, заява не містить. До заяви про забезпечення позову не додано жодного доказу.

Отже, у заяві не вказано, яким чином невжиття зазначених у заяві заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення прав позивача на оренду земельних ділянок, та не надано жодних доказів на підтвердження доводів заяви.

В постанові від 02 листопада 2022 р в справі № 290/1310/21 провадження № 61-7712св22 касаційний суд звернув увагу на те, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд мав урахувати відсутність доказів на підтвердження вимог заяви та пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам, суд повинен був співставити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, а також встановити, які непоправні наслідки очікують позивачів від проведення сільськогосподарських робіт на земельних ділянках.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачами дій, які призведуть до непоправних наслідків, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На думку суду, позивачем не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а захід забезпечення не є співмірним заявленим позовним вимогам.

Вимог майнового характеру позивач не заявляв.

Так, матеріали заяви не містять належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, тому, припущення позивача щодо ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Зазначені у заяві припущення позивача не є достатньо обґрунтованими для забезпечення позову та наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певних видів забезпечення позову, не підтверджена відповідними переконливими доказами. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість утрудненого виконання судового рішення без наведення певного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

Разом з тим, такі заходи забезпечення позову, які просить застосувати представник позивача, не відповідають змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони будь-яким особам вчиняти певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

Відповідно абзацу 3 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 р. у справі № 211/129/18-ц (провадження № 61-45969 св18). Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням спірних правовідносин, що виникли між сторонами, зважаючи на те, що позивачем не доведено розумності та доцільності такого забезпечення, не доведено, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може реально ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не встановлено відповідність вказаних у заяві видів забезпечення позову позовним вимогам, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

При цьому, суд звертає увагу на те, що представник заявника не позбавлений можливості в подальшому повторно ініціювати перед судом питання про забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

У задоволенні заяви Константінова Олексія Федоровича, який діє в інтересах ФГ «Сонячне», про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня винесення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя: Гут Ю. О.