Справа № 161/1054/25 Головуючий у 1 інстанції: Смокович М. В.
Провадження № 22-ц/802/972/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного підприємства «ВІО» до ОСОБА_1 про виділ частки в майні, що є у спільній власності, за апеляційною скаргою позивача Приватного підприємства «ВІО», подану представником Кушнірук Юлією Петрівною, на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Приватне підприємство «ВІО» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про виділ частки в майні, що є у спільній власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі є співвласниками нерухомого майна, а саме будівлі гаража (літера Н-1) площею 710 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач набув право власності на частину приміщення гаража на підставі договору дарування від 21 серпня 2020 року.

Покликаючись на зазначені обставини та на те, що Приватне підприємство «ВІО» позбавлено можливостей повноцінно користуватися своїм нерухомим майном, позивач просив суд провести поділ будівлі гаража за варіантом 1 судового експерта.

01 липня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Хомич О. В. подала суду клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи № 161/12317/25.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «ВІО» про визнання договору дарування удаваним, визнання договором купівлі-продажу та визнання його недійсним. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2025 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою (справа 161/12317/25).

Представник відповідача також зазначила, що рішення, яке може бути ухвалено Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі 161/12317/25 об`єктивно буде прямо впливати на можливе прийняте рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/1054/25, а тому представник відповідача просила зупинити провадження у цій справі до вирішення іншої справи № 161/12317/25.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2025 року у цій справі постановлено зупинити провадження у цивільній справі № 161/1054/25 за позовом Приватного підприємства «ВІО» до ОСОБА_1 про виділ частки у майні до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 161/12317/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «ВІО» про визнання договору дарування удаваним, визнання договором купівлі-продажу та визнання його недійсним.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, Приватне підприємство «ВІО» подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 зазначає, що, на його думку, ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 02 вересня 2025 року дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Згідно з пунктом 6 частин 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини 1 статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини 1 статті 253 ЦПК України).

У січні 2025 року Приватне підприємство «ВІО» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про виділ частки у майні, що є спільною власністю. Позов обґрунтований тим, сторони є співвласниками нерухомого майна, а саме будівлі гаража (літера Н-1) площею 719,2 кв. м, який знаходиться на АДРЕСА_1 .

Позивач набув право власності на частину будівлі гаража на підставі договору дарування від 21 серпня 2020 року.

Покликаючись на зазначені обставини та на те, що відповідач ОСОБА_1 одноосібно користується приміщенням гаража, позивач просить суд провести поділ будівлі гаража (літера Н-1) загальною площею 710,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) за варіантом 1 судової експертизи.

У провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа № 161/12317/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «ВІО» про визнання договору дарування будівлі гаража удаваним, визнання договором купівлі-продажу та визнання його недійсним. У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати удаваним та недійсним договір дарування 1/2 частки гаража площею 710,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і який розташований на земельній ділянці площею 0,5821 кв. м з кадастровим номером :22:007:0040, укладений між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «ВІО» 28 червня 2024 року, зареєстрований в реєстрі за № 1516.

Таким чином, за положеннями пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов?язаний зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі у разі об?єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із зазначених у законі об?єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

З огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд повинен у кожному конкретному випадку з?ясувати: чи існує вмотивований зв?язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об?єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об?єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, які не можуть бути з?ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Такий висновок зроблений у постанові Верховного Суду у справі № 357/9123/18.

У справі, що переглядається, встановлено, що Приватне підприємство «ВІО» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про виділ частки у майні, що є у спільній власності. Позивач просить суд провести поділ будівлі гаража (літера Н-1) загальною площею 710,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за варіантом 1 судового експерта.

Крім того судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2025 року було відкрито провадження у справі № 161/12317/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «ВІО» про визнання договору дарування частки приміщення гаража удаваним та визнання його недійсним.

Таким чином, вирішення питання щодо законності укладеного договору дарування частини будівлі гаража впливає на встановлення факту набуття ПП «ВІО» права власності на частину будівлі гаража, що матиме істотне значення для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у цій справі.

Отже, існує об?єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 161/12317/25, у якій судом встановлюються обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення, та які не можуть бути з?ясовані та встановлені у цій справі, але мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Приватного підприємства «ВІО», подану представником Кушнірук Юлією Петрівною, залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді