Провадження № 2/161/4574/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.,

при секретарі судового засідання Семеновій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

02.07.2025 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісяця.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась дочка - ОСОБА_3 .

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 03.03.2025 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. На сьогодні позивач не має можливості працювати, оскільки спільна донька має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим потребує постійного догляду. Дитина має тяжке захворювання та потребує додаткових витрат на лікування, догляд і реабілітацію. Відповідно до медичної документації, у дитини встановлено основний діагноз хромосомна патологія, мікроделеційний синдром 2q37 (Q 99).

Вказане зумовлює необхідність постійного медичного спостереження, спеціального догляду, розвиваючих занять, відповідно значних витрат. Відповідач не бере участь у матеріальному утриманні дитини. Зазначає, що ОСОБА_2 є офіційно працевлаштований. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2025 року року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 18).

25.07.2025 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 , з якого вбачається, що відповідач визнає позов, та згоден сплачувати аліменти в у розмірі однієї чверті від усіх видів його доходу. Проте зазначає, що у добровільному порядку виплачує на рахунок позивача суму на утримання дитини, яка перевищує розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та є достатньою для задоволення її першочергових потреб.

Зазначає, що 01.07.2025 року на карту позивача сплачено 5 199,5 гривень, 02.06.2025 року 5000 гривень, 04.05.2025 року 5000 гривень, 08.04.2025 року 5000 гривень, 06.03.2025 року 7000 гривень. Вказане підтверджується доданими до відзиву квитанціями .

Додатково повідомляє, що має на утриманні батька ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю першої групи, а також мати ОСОБА_5 , який є особою з інвалідністю третьої групи у зв`язку з онкологічним захворюванням (а.с.20-24). Отже, фактично не заперечував проти задоволення позову, проте вважає, що суд має врахувати його пояснення та позицію щодо позовних вимог ОСОБА_1 ..

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.19, 37, 38-39).

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в шлюбі з 04.06.2015 року, зареєстрованому Стремільченською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис №1 (а.с.8).

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 03.03.2025 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.8-10).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Як вбачається з виписки з амбулаторної картки № НОМЕР_2 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено основний діагноз хромосомна патологія, мікорделеційний синдром 2q37 (Q 99) (а.с.11).

Судом встановлено, що всупереч твердженням позивача про відсутність з боку відповідача матеріальної допомоги на спільну дитину, ОСОБА_2 бере участь в матеріальному утриманні дитини, щомісячно надавалась достатня матеріальна допомога на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, він, як батько дитини, не є байдужим, не відсторонився від потреб дитини та визнає свій обов`язок щодо утримання доньки - ОСОБА_3 шляхом сплати аліментів в розмірі, визначеному позивачем по справі. Вказане підтверджується копіями банківських квитанцій долучених відповідачем до відзиву (а.с.26-31).

Однак, факт добровільної сплати аліментів одним з батьків на утримання їх неповнолітньої дитини, не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів саме в судовому порядку, оскільки обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей є абсолютним.

Відповідно до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180, 181, 182, 183, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, визначається судом, але не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням вимог діючого законодавства, письмових доказів, наявних в матеріалах справи, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що дитина проживає з матір`ю, має ряд захворювань, потребує постійного медичного нагляду та лікування, а також враховує матеріальне становище відповідача та його реальну спроможність сплачувати аліменти, його вік, повну працездатність, а також звичайні потреби дитини, та визнання ним цих обставин, відповідно до поданого до суду відзиву .

Отже, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів свого доходу (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

На думку суду, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні.

Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітніх дітей.

Крім того, за приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позов задоволено, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави в розмірі 1 211,20 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст.10-13, 77-81, 141, 260, 263-265,280, 281, 352, 354, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 липня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_6 судовий збір в дохід держави в розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення суду виготовлено 29 серпня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова