Справа № 564/862/25
Рядок статзвіту № 67
02 вересня 2025 року
Костопільський районний суд Рівненської області
у складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Зберун К.Ф.
представника позивача адвоката Больбіної С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Костопільської міської ради, Костопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у період із 17.09.2021 до 22.10.2024 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
Однак, ще до розірвання шлюбу спільне проживання та подружні відносини з ОСОБА_2 були припинені. Вона стала зустрічатися із ОСОБА_4 та завагітніла. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_3 . Батьком дитини відповідно до ч. 2 ст. 122 СК Українни був записаний ОСОБА_2 . Разом із цим кровне споріднення між відповідачем та її сином ОСОБА_3 відсутнє, останній не являється його біологічним батьком.
ОСОБА_4 визнає своє батьківство щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони створили сім`ю та на даний час є необхідність вказати у свідоцтві про народження дитини його біологічного батька.
У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав.
Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Представники третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Костопільської міської ради, Костопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилися, подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідка ОСОБА_4 та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що сторони у період з 17.09.2021 до 22.10.2024 року перебували у шлюбі.
Заочним рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2024 року, яке набрало законної сили 22.10.2024, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.01.2025 вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком вказаний ОСОБА_2 (відповідач у справі), матір`ю ОСОБА_1 (позивач у справі).
З актового запису про народження № 13 від 15 січня 2025 року вбачається, що відомості про батька малолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено на підставі актового запису про шлюб №181 від 17.09.2021, складеного Костопільським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, батьком вказаний ОСОБА_2 .
Разом із тим у заяві від 06.02.2025, яка посвідчена приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області, Скоропад В.В. 06.02.2025, зареєстрована в реєстрі за № 315, громадянин ОСОБА_4 визнав своє батьківство малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу (далі СК) України.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
Статтею 138 СК України визначено, що жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.
Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.
До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що восени 2023 року познайомився з ОСОБА_1 та стали зустрічатися. Йому було відомо, що вона перебуває у шлюбі, але з чоловіком не проживала. На той час ОСОБА_1 проживала у своїх батьків в с. Мирне Рівненського району. В лютому 2024 року він зробив їй пропозицію та вони стали жити разом, у травні 2024 ОСОБА_1 завагітніла. У вересні 2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач народила дитину ОСОБА_3 , батьком якого у свідоцтві про його народження записаний відповідач ОСОБА_2 . При цьому вказав, що він визнає своє батьківство малолітнього ОСОБА_2 , оскільки являється його біологічним батьком, про що надав нотаріально посвідчену письмову заяву. Вони проживають однією сім`єю, він піклується про дитину.
За клопотанням позивача ухвалою суду від 11 червня 2025 року призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено ТОВ «Мама Папа».
Сторонам було роз`яснено наслідки ухилення від участі в експертизі згідно до вимог ст. 109 ЦПК України, про що зазначено в ухвалі Костопільського районного суду Рівненської області від 11.06.2025, яку відповідачу було направлено для відома.
Із повідомлення Медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА» від 24.08.2025 вбачається, що сторони разом з малолітньою дитиною викликалися для відбору зразків біологічного середовища до вказаної установи на 21 серпня 2025 року. Про належне повідомлення сторін свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, однак ОСОБА_2 відмовився від отримання повідомлення. Наведене свідчить про його ухилення від участі в експертизі.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Згідно із частиною четвертою ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Відповідачу направлялася ухвала про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, а також виклик установи, якій доручено її проведення. Проте останній до зазначеної установи для відбору біологічних зразків, необхідних для проведення експертизи, не з`явився, що свідчить про його ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою перешкоджання встановлення істини у справі.
Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення факту ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.
Відповідач не довів наявність поважних причин, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для забору його біологічних зразків. Неявка відповідача для відібрання біологічних матеріалів для проведення судової біологічної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про батьківство малолітнього ОСОБА_3 іншої особи.
Будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо оспорювання батьківства відповідача відносно дитини ОСОБА_3 суду відповідачем не надано. Крім того, суд також враховує і те, що відзиву на позов відповідач не подав, у судове засідання на розгляд справи не з`явився. Така процесуальна поведінка відповідача свідчить про його небажання спростовувати доводи позивача щодо батьківства відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зважаючи на те, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства і відповідач від його проведення свідомо, без поважних на те причин ухилився, суд вважає обґрунтованими її покликання у позовній заяві на батьківство іншої особи відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 .
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.
Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст. 20, 122, ст. 138 Сімейного кодексу України, ст. 10 - 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280 - 282 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Костопільської міської ради, Костопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини - задовольнити.
Виключити з актового запису № 13 від 15 січня 2025 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як батька.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 02 вересня 2025 року.
Суддя: Снітчук Р.М.