Справа № 496/3316/24
Провадження № 2/496/674/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря Рябової А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», , місцезнаходження: індекс 03150, Київська область, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, до

відповідачки: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості,

представник позивача повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи без його участі та надав відповідне клопотання,

відповідачка повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд заяви без її участі, -

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та відповідачки.

1. 08.05.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»(далі позивач та або ТОВ «Факторинг Партнерс»), в особі представника, звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідачка та/або позичальник) з вимогами про стягнення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 1041-5872 від 03.02.2022 року на суму 102060,00 гривень, витрат на правничу допомогу та суми сплаченого судового збору.

2. Свої вимоги мотивує тим, що 03.02.2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (Первісний кредитор) та відповідачкою укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1041-5872 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідачка підписала Договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора А288. Відповідно до умов Договору Первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на умовах: сума кредиту 18000,00 гривень; строк кредитування 300 календарних днів; процентна ставка 3,00% в день. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі. 28.10.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу № 02/10/2021 про відступлення прав вимоги за Кредитними договорами. 25.07.2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було підписано Реєстр боржників № 4, відповідно до якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» своє право вимоги заборгованості за Кредитними договорами згідно реєстру, в тому числі за Кредитним договором № 1041-5872 від 03.02.2022 року, позичальником за яким виступає відповідачка. Станом на дату відступлення право вимоги за Кредитним договором № 1041-5872 від 03.02.2022 року, прострочена заборгованість склала 102060,00 гривень, що складається з: прострочена заборгованість по тілу кредиту 18000,00 гривень; прострочені відсотки за користування кредитом 84060,00 гривень. Станом на 25.04.2024 року відповідачка продовжує ухилятися від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з вищевикладеним у позивача виникло право на звернення до суду з відповідним позовом.

3. 23.05.2024 року на адресу суду від відповідачки надійшов відзив на позов, яким просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору. Щодо судових витрат на професійну допомогу зазначила, що вважає зазначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу неспівмірним зі складністю справи та не відповідає критерію реальності, а також розумності таких витрат. Також звернула увагу суду на те, що сума компенсації становить понад 50% від суми кредиту, що в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою та є підставою для визнання відповідних пунктів договору недійсними. Окрім того зазначила, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. (а.с. 52-55)

4. 29.07.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення (в порядку ст. 43 ЦПК України), якими просив позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання Договору про відкриття кредитної лінії № 1041-5872 шляхом заповнення Заявки на позику на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. Також зазначив, що відповідачка не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Позовна заява була складена адвокатським об`єднанням. Більш того, із наданих документів вбачається, що сторони визнають факт надання правової допомоги, погоджують її обсяг та не мають претензій щодо виконання умов договору. Окрім того, звернув увагу суду на те, що 03.02.2022 року позичальником було підписано договір, чим засвідчено вивчення його умов, свідоме прийняття пропозиції укласти договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису відповідно до умов договору. Тобто, позичальник свідомо обрав саме ті умови, які йому були зручними та виконав умови договору, тим самим підтвердив виникнення відносин між сторонами. Разом з тим, відповідачкою не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, які підлягають застосуванню у період прострочення, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку за встановленою відсотковою ставкою. Відповідачкою не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Штраф та пеня не були нараховані та заявлені в позовній заяві. (а.с. 57-59)

5. 20.08.2024 року на адресу суду від відповідачки надійшли письмові пояснення по справі, якими просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненій операції, а також даних стосовно кредитного договору за яким здійснювалися перекази. У матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачкою кредитних коштів. Окрім цього звертає увагу суду на те, що проведений розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону та долученому позивачем Договору позики, а саме у вказаному договорі містяться 2 дати погашення кредиту 21 день та 300 днів від чого залежить розмір заборгованості по відсоткам, які є завищеними та не відповідають передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України. (а.с. 61-76)

6. 29.08.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення (в порядку ст. 43 ЦПК України), якими просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що відповідачка ні в відзиві на позовну заяву, ні в письмових поясненнях не заперечує факту укладання кредитного договору. До матеріалів позовної заяви надано докази на підтвердження виконання зобов`язань кредитодавцем. Всі доводи відповідачки є необґрунтованими та є намаганням уникнути відповідальності відповідачки від виконання зобов`язань. (а.с. 198-200)

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

7. 21.05.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшов лист, яким він повідомив про наявну технічну помилку в позовній заяві та долучив до неї позовну заяву з урахуванням виправлення, яке не змінює предмету та підстав позову. (а.с. 43-44, 45-49)

8. 29.08.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. (а.с. 202-203)

9. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягав в повному обсязі, просив задовольнити. (а.с. 216)

10. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с. 221)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

11. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2024 року цивільна справа № 496/3316/24 була передана на розгляд головуючому судді Дранікову С.М. (а.с. 38)

12. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

13. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.05.2024 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 40-41)

14. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.08.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. (а.с. 207-208)

15. В зв`язку з поданням заяви про відставку та звільненням ОСОБА_2 з посади судді Біляївського районного суду Одеської області, розпорядженням в.о. керівника апарату суду Н.В. Цапок № 429 від 06.06.2025 року призначений повторний автоматизований розподіл судових справ. (а.с. 225)

16. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2025 року цивільна справа № 496/3316/24 була передана на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 226)

17. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23.06.2025 року матеріали справи № 496/3316/25 прийнято до провадження судді Портної О.П. (а.с. 227-228)

18. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

19. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.

20. Судом встановлено, що 03.02.2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1041-5872, який підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А288. (а.с. 5-7)

21. За умовами п. 2.1., 2.3., 2.4. Договору, розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 18000,00 гривень; тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Заявлений строк користування кредитом складає 21 календарний день з дня надання кредиту. Заявлений строк це обраний позичальником в момент укладання цього договору строк користування кредитом протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

22. Відповідно до пп.пп. 2.4.1., 2.4.2., 2.4.3., 2.4.4., 2.4.5. Договору, дата початку заявленого строку/дата видачі кредиту 03.02.2022 року; останній календарний день заявленого строку/дата першої сплати процентів за користування кредитом (дострокове повернення в кінці заявленого строку) 23.02.2022 року; сума кредиту 18000,00 гривень; нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк 7560,00 гривень; разом до сплати 25560,00 гривень.

23. Згідно з п. 2.6. Договору, стандартна процентна ставка 3,00 %за кожен день користування кредитом; знижена процентна ставка 2,00%; пільгова процентна ставка 0,01%.

24. Згідно п. 2.8. Договору, строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів (до 30.11.2022 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику.

25. Згідно п.п. 2.9., 2.10. Договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 572465,00%; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 180000,00 гривень та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом в розмірі 162000,00 гривень.

26. Невід`ємною частиною Договору є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчий кредитів) (а.с. 8-13), Паспорт споживчого кредиту, який підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) № А288, 03.02.2022 року, з інформацією, яка зберігає чинність та є актуальною до 30.11.2022 року (зворотній а.с. 13-14) та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1041-5872 відповідно до Методики НБУ (а.с. 15)

27. Відповідно до копії довідки про перерахування суми кредиту № 1041-5872 від 03.02.2022 року, видача коштів за кредитним договором № 1041-5872 від 03.02.2022 року здійснювалася за допомогою системи LIQPAY: платіж , дата 03.02.2022 року, № платіжної карти НОМЕР_2 , призначення платежу видача кредитних коштів за договором № 1041-5872 від 03.02.2022 року, сума 18000,00 гривень. (зворотній а.с. 16)

28. АТ КБ «ПриватБанк» листом повідомило позивача про перерахування коштів через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року по платежам, зокрема, ID платежу , канал LIQPAY, дата видачі 03.02.2022 року, сума 18000,00 гривень, номер договору 1041-5872, номер картки НОМЕР_2 . (зворотній а.с. 15-16)

29. Відповідно до довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 21.12.2023 року складеної ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», розмір заборгованості ОСОБА_1 за Договором № 1041-5872 від 03.02.2022 року складає 55980,00 гривень: основний борг 18000,00 гривень; залишок відсотків - 37980,00 гривень. (зворотній а.с. 17-19)

30. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання кредиту у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, станом на 25.04.2024 року, зробленого ТОВ «Факторинг партнерс», загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за Договором № 1041-5872 від 03.02.2022 року складає 102060,00 гривень, що включає в себе: заборгованість по тілу кредиту 18000,00 гривень та заборгованість по відсоткам 84060,00 гривень. (а.с. 20)

31. 28.10.2021 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (Первісний кредитор) та ТОВ «Факторинг партнерс» (Новий кредитор) уклали Договір факторингу № 02/10/2021, згідно умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та передає Первісному кредитору під відступлення права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим договором. Обсяг (сума) прав вимоги за цим Договором визначаються як сукупність Реєстрів боржників до цього Договору. (зворотній а.с. 20-22)

32. 04.11.2021 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (Первісний кредитор) та ТОВ «Факторинг партнерс» (Новий кредитор) уклали додаткову угоду № 1 до Договору факторингу № 02/10/2021 від 28.10.2021 року. (зворотній а.с. 22)

33. Відповідно до копії Реєстру боржників № 4 до Договору факторингу № 02/10/2021 від 28.10.2021 року, від 25.07.2022 року та витягу з нього, ТОВ «Факторинг партнерс» отримало право вимоги до відповідачки: сума основного боргу за кредитом 18000,00 гривень; сума нарахованих процентів 37980,00 гривень. (а.с. 24, 25)

34. ТОВ «Факторинг партнерс» надано копії платіжних інструкцій № 388 від 31.10.2022 року та № 8627 від 08.11.2022 року, якими підтверджується перерахування грошових коштів на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Проте у зазначених платіжних документах відсутнє посилання на конкретні договори, за якими здійснювалась оплата, що унеможливлює встановлення зв`язку між цими платежами та відступленням права вимоги за кредитним договором № 1041-5872 від 03.02.2022 року. (а.с. 23, зворотній а.с. 23)

35. Листом № 20.1.0.0.0/7-241105/42856-БТ від 12.11.2024 року АТ «КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , IBAN НОМЕР_4 на яку 03.02.2022 року здійснено переказ коштів на суму 18000,00 гривень. (а.с. 212)

36. З виписки з особового рахунка ОСОБА_1 за договором № б/н за період з 03.02.2022 року 03.03.2022 року, вбачається, що позичальник грошові кошти отримала та користувалася ними. (а.с. 213-214)

V. Оцінка Суду.

37. В ч. 1 ст. 14 ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

38. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

39. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

40. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

41. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

42. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник.

43. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

44. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

45. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

46. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

47. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

48. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

49. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

50. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

51. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

52. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

53. За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

54. Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); в) факторингу (глава 73 ЦК України).

55. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

56. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

57. Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

58. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

59. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

60. Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15.

61. Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

62. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

63. За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

64. Тобто із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

65. Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

66. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

67. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

68. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц та у постанові Верховного Суду від 16.10.2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

69. У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

70. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14.06.2023 року у справі № 755/15965/17).

71. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

72. У постанові від 18.10.2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо).

73. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України).

74. При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

75. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

76. Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 року по справі № 914/868/17).

77. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 року у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 року у справі № 910/11177/20).

78. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 року у справі № 911/3185/20).

79. Як встановлено судом, що Договір про відкриття кредитної лінії № 1041-5872 за яким позичальником виступає відповідачка укладений між відповідачкою та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 03.02.2022 року. В той же час Договір факторингу № 02/10/2021 був укладений 28.10.2021 року.

80. Таким чином, з вищенаведеного слідує, що на момент укладення Договору факторингу боргові зобов`язання відповідачки за Договором про відкриття кредитної лінії № 1041-5872 від 03.02.2022 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору на час укладення Договору факторингу № 02/10/2021 від 28.10.2021 року. Відтак, суд вважає, що у ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», як Первісного кредитора та Клієнта, не виникло право вимоги за зобов`язанням до відповідачки, яке воно могло б передати на підставі Договору факторингу № 02/10/2021 від 28.10.2021 року.

81. Додатково суд зазначає, що позивач не надав переконливих доказів здійснення оплати саме за спірну вимогу, а також не надав актів приймання-передачі права вимоги та кредитної справи, що є невід`ємними елементами доказового комплексу набуття прав кредитора.

82. З урахуванням норм законодавства та правових висновків, викладених у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 2-127/11, провадження № 61-1648св17; Постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2020 року в справі № 916/2286/16; Постанові Касаційного цивільного суду від 23.09.2020 року у справі № 185/1054/16-ц, провадження № 61-7162св20 належними і достатніми доказами набуття права вимоги мають бути: засвідчена копія договору про правову підставу переходу права вимоги, актів приймання - передачі права вимоги та кредитної справи, докази фактичної оплати новим кредитором за відповідним договором. Лише разом ці докази доводять набуття новим кредитором права вимоги.

83. Також, при вирішенні позову, суд враховує те, що укладенням 04.11.2021 року додаткової угоди до Договору факторингу № 02/10/21 від 28.10.2021 року лише конкретизовано об`єм прав вимоги, при цьому, обсяг прав та обов`язків сторін по договору факторингу від 28.10.2021 року додатковою угодою не змінений.

84. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

85. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

86. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

87. Про те, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову йдеться у Постанові ВСУ від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах зазначає Суд. Окрім цього Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18).

88. Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

89. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

90. Таким чином, враховуючи наведене, оцінивши та дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами, кожного окремо, а також у їх сукупності, враховуючи те що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними доказами факт переходу права вимоги до відповідачки за Договором про відкриття кредитної лінії № 1041-5872 від 03.02.2022 року від первісного кредитора до позивача, суд приходить до висновку про те, що Договором № 1041-5872 від 03.02.2022 року, укладеним між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем, не порушуються права і законні інтереси ТОВ «Факторинг партнерс», що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позову.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

91. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при поданні позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 536, 549, 611, 625, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 79, 50, 80, 81, 89, 128, 141, 247, 259, 263-265, 279-282, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 61 Конституції України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості відмовити.

2. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

3. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

4. Повний текст рішення складено 28.08.2025 року.

Суддя О.П. Портна