Провадження №2/748/1217/25
Єдиний унікальний № 748/2535/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"28" серпня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі

головуючого судді Хоменко Л.В.,

секретаря Базарної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ТОВ «Таліон Плюс» Томилко О.Б. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за Договором кредитної лінії №745641941 від 23 липня 2024 року розмірі 17 107 грн. 00 коп., судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Вимоги обгрунтовує тим, що 23 липня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено вказаний кредитний договір у електронній формі, підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, за умовами якого товариство перерахувало відповідачу на його банківську карту грошові кошти в сумі 5 600 грн., цим самим виконавши свої фінансові зобов`язання, а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити відсотки за його користування в порядку та строки, визначені договором. Відповідач свої кредитні зобов`язання за цим договором належним чином та своєчасно не виконав, допустивши заборгованість. За договором факторингу №МВ-ТП/4 від 29 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» як новому кредитору право вимоги за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 . На дату звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії №745641941 від 23 липня 2024 року становить 19 907 грн. 00 коп., проте позивач просить стягнути з відповідача лише її частину в загальній сумі 17 107 грн. 00 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 5 600 грн. 00 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 11 507 грн. 00 коп.За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою судді від 31 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 липня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 745641941 (невід`ємними частинами якого є Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та Паспорт споживчого кредиту, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua). За умовами даного договору товариство зобов`язувалось надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту в розмірі 5 600 грн. 00 коп. (п.2.1 Договору).

Згідно пункту 3.1. Договору, строк дисконтного періоду користування кредитом 15 днів від дати отримання позичальником першого траншу.

Строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (п.3.2 Договору).

Відповідно пункту 3.3. Договору, для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 15 днів дисконтного періоду проценти в сумі 1 260 грн. 00 коп.

Рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 07 серпня 2024 року, у разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору (п.7.1 Договору).

В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 Договору, дострокового припинення дії Договору в порядку, передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7 договору (п.7.2 Договору).

Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 22 серпня 2029 року (п.7.3 Договору); базова процентна ставка 1,50% в день від суми залишку кредиту, що становить 547,50% річних (п.8.3 Договору); денна процентна ставка 1,50% в день (п.8.4 Договору); за період від дати видачі першого траншу до 07 серпня 2024 року розрахунок витрат за кредитом здійснюється за процентною ставкою 1,50% в день від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 547,50% річних (дисконтна процентна ставка) (п.8.5.1 Договору).

Пунктом 11.1 передбачено що, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання. (а.с. 22-33).

Аналогічна інформація щодо порядку кредитування та умов повернення кредиту наведена у Паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №745641941, який підписаний сторонами 23 липня 2024 року (а.с. 20-21).

Вказаний кредитний договір створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника кредитодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було ідентифіковано й верифіковано. З кредитного договору вбачається, що одноразовий ідентифікатор ОСОБА_1 було направлено 23 липня 2024 року о 14:47:55, а відповідачем його введено 23 липня 2024 року о 14:48:50 (а.с. 33), тому суд приходить до висновку що письмова форма даного правочину дотримана

При цьому, судом встановлено, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між Товариством та відповідачем електронного кредитного договору на сайті є неможливим.

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Тому, на виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному кредитному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зазначені свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 за його заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 23 липня 2024 року можливість користуватися обумовленим розміром фінансових ресурсів, про що ТОВ «ПрофГід» надано підтвердження, щодо здійснення переказу грошових коштів 23 липня 2024 року на суму 5 600 грн. 00 коп., на номер платіжної карти НОМЕР_1 , що була повідомлена позичальником у кредитному договорі, опис транзакції: ОСОБА_1 , Договір (оферта) 745641941 від 23.07.2024 (зворот а.с. 37), а також довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про здійснення платіжної операції (а.с. 38).

Проте, ОСОБА_1 кредит та відсотки за його користуванням у відповідності до умов кредитного договору в повному обсязі та своєчасно не повернув. Згідно наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №745641941 від 23 липня 2024 року станом на 15 жовтня 2024 року (дата продажу фінансового активу) складала 12 851 грн. 00 коп., з яких: 5 600 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 4 451 грн. 00 коп. заборгованість за процентами; 2 800 грн. заборгованість за неустойкою (а.с. 17). Відповідачем було проведено часткову сплату за договором на загальну суму 2 605 грн. 00 коп., отже відповідач частково умови договору виконував, чим, у тому числі, підтвердив свою обізнаність із умовами кредитування.

15 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) укладено договір факторингу №МВ-ТП/4, згідно умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило позивачу, як новому кредитору, право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема, за кредитним договором №745641941 від 23 липня 2024 року у розмірі 12 851 грн. 00 коп., з яких: 5 600 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 4 451 грн. 00 коп. заборгованість за процентами; 2 800 грн. заборгованість за неустойкою. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги згідно п. 4.1 Договору факторингу, та підтверджується Витягом із реєстру прав вимоги від 15 жовтня 2024 року (зворот а.с. 14 - зворот а.с. 15).

Право кредитодавця на відступлення права вимоги без згоди позичальника умовами кредитного договору не обмежено.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» направило ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» (зворот а.с. 38).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за період з 15 жовтня 2024 року по 07 січня 2025 року здійснило ОСОБА_1 донарахування відсотків у сумі 11 507 грн. 00 коп., у зв`язку з чим заборгованість відповідача за кредитним договором склала 19 907 грн. 00 коп., з яких: 5 600 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 11 507 грн. 00 коп. заборгованість за процентами та 2 800 грн. 00 коп. заборгованість за неустойкою (а.с. 18, 19).

ТОВ «Таліон Плюс» направило ОСОБА_1 повідомлення про дострокове розірвання кредитного договору на підставі п.7.2.2 договору з 08 січня 2025 року, зазначаючи вимогу про необхідність погашення всієї кредитної заборгованості в сумі 19 907 грн. 00 коп., яка відповідачем проігнорована (а.с. 39).

Також ОСОБА_1 не відреагував і на направлену Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» досудову вимогу щодо добровільного погашення виниклої заборгованості за кредитним договором (зворот а.с. 39).

ОСОБА_1 після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги за договором факторингу ніяких платежів первісному чи новому кредитору не здійснював.

Позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 17 107 грн. 00 коп., що складається: 5 600 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 11 507 грн. 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується, що ТОВ «Таліон Плюс» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (а.с.49-52).

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611, 625 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги

Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, що передбачено ч.1 ст. 512 ЦК України.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, що визначено ст. 638 ЦК України.

Крім того, ОСОБА_1 всупереч положенням ст. 12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог, зокрема й щодо укладення кредитного договору та отримання кредиту, а відсутність у нього коштів не може бути підставою для звільнення його від погашення кредитної заборгованості.

Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростований відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ.

Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, а в подальшому договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», за яким позивач набув право грошової вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вказаних у реєстрі боржників.

При цьому, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 745641941 від 23 липня 2024 року, а також наявність договору факторингу від 15 жовтня 2024 року, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

На підтвердження понесених витрат про надання правничої допомоги позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2023 року, укладений із ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 41-45), Додаткова угода №1031 від 01 липня 2025 року до Договору № 5 від 02 грудня 2024 року (зворот а.с. 45-46), акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року (зворот а.с. 46), що включає в себе: підготовка до розгляду справи, підготовка та направлення досудової вимоги, підготовка позовної заяви, що включає в себе збір доказів, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії доданих до неї документів до суду, відповідно до якого розмір вартості послуг становить 5 000 грн. 00 коп.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Отож, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, беручи до уваги відсутність заперечень сторони позивача проти відшкодування витрат, виходячи з конкретних обставин справи та враховуючи характер справи, розгляд даної справи без участі сторін, підготовку позовної заяви, подання інших процесуальних документів по справі (письмові пояснення, збирання доказів шляхом підготовки адвокатських запитів), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 247,258-259,263-265,280-282 ЦПК України, ст.512,514,526,530,546,1048-1050,1082 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (14017, місто Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13, ) заборгованість за кредитним договором № 745641941 від 23 липня 2024 року в розмірі 17 107 (сімнадцять тисяч сто сім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (14017, місто Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13, ) судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення подати заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Хоменко Л.В.