ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 953/10675/23

провадження № 22-ц/818/2998/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Харківська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2025 року в складі судді Бородіної Н.М.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка є спільною сумісною власністю його, його батька та ОСОБА_3 , його дочки.

Зазначив, що за життя ОСОБА_2 заповіту не склав, він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька, інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні, на час смерті батька з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований, спадкова справа після його смерті не заводилась.

На день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказав, що 20 липня 2021 року він звернувся до Тростянецької районної державної нотаріальної контори із заявою про оформлення своїх спадкових прав, однак листом № 700/01-16 від 20 липня 2021 року державним нотаріусом повідомлено про те, що ним пропущено строк для прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Посилався на те, що він не мав можливості звернутися до нотаріуса у визначений законом строк для прийняття спадщини, оскільки знаходився на лікуванні. Так, з 04 лютого 2019 року по 15 лютого 2019 року він хворів на гострий тонзиліт; з 25 лютого 2019 року по 03 травня 2019 року хворів на грип, з подальшими ускладненнями у вигляді двостороннього запалення легень; у травні 2019 року у нього відбувся гіпертонічний криз; у червні 2019 року хворів на гострий гнійний пансінусіт; у липні 2019 року хворів на хронічний рецидивний гіанкріотит; з 12 серпня 2019 року потрапив до лікарні з діагнозом цукровий діабет. Також зазначив, що відбувається військова агресія рф проти України та в умовах військових дій та регулярних обстрілів рф є постійний ризик втрати спадщини.

Вважав, що у нього були об`єктивні, незалежні від нього, поважні причини, які зумовили пропуск ним встановленого строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Просив визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори/нотаріуса про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Тростянець, в два місяці, який рахувати з моменту набрання рішенням законної сили; стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач посилається на тривалу хворобу та надає суду копії консультативних висновків ТОВ «ЛОРІДАН ПЛЮС» центр лазерних технологій», згідно яких ОСОБА_1 має певні захворювання. Однак згідно зазначених консультативних висновків позивач не був обмежений у рухах та не знаходився на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у період з 27 лютого 2019 року по 27 серпня 2019 року. Крім того позивач мав змогу звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку. Доказів на підтвердження того, що позивач протягом часу з 27 лютого 2019 року по 27 серпня 2019 року мав інші поважні причини та з цих причин не міг подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини суду не надано. Зазначила, що не може вважатись поважною причиною пропуску строку на подання відповідної заяви лише посилання на певні хвороби. Звертає увагу суду на те, що позивачем пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини майже на п`ять років. Посилалася на те, що Харківська міська рада не вчиняла будь-яких дій, які призвели до затягування розгляду даної справи, не порушувала права ОСОБА_1 , не чинила перешкод в реалізації її цивільних прав та обов`язків, а також дані правовідносини виникли не з вини Харківської міської ради. Матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили затягування Харківською міською радою розгляду даної справи, або заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1 . Також позовна заява ОСОБА_1 не містять вимог щодо стягнення з Харківської міської ради судового збору за результатами розгляду справи.

02 червня 2025 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою та як доводи відзиву виклав доводи позовної заяви.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1 (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 03 травня 2007 року, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.4).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тростянець Сумської області (а.с.12).

З листа Тростянецької районної державної нотаріальної контори № 700/01-16 від 20 липня 2021 року вбачається, що 20 липня 2021 року ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , звернувся до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та був зареєстрований на момент смерті за адресою: АДРЕСА_2 . Повідомлено, що заявником пропущено строк для подачі такої заяви та розяснено про звернення до суду для визначення додаткового строку (а.с.14).

З листа Виконавчого комітету Тростянецької міської ради № 2501/4 від 25 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . За даною адресою зареєстровані: ОСОБА_5 , 2002 року народження, ОСОБА_6 , 1956 року народження, ОСОБА_7 , 1927 року народження (а.с.28,31).

Постановою приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Гребіник О.Д. від 25 січня 2024 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки він пропустив строку подання заяви (а.с.29,32).

За повідомленням приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Гребіник О.Д. від 27 лютого 2025 року № 10/01-09 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заведена, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 80280247 від 27 лютого 2025 року (а.с.90-91).

Також матеріали справи містять консультативні висновки ТОВ «ЛОРІДАН ПЛЮС» - центр лазерних технологій» відповідно до яких ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні, а саме: з 04 лютого 2019 року по 15 лютого 2019 року діагноз гострий тонзиліт; 25 лютого 2019 року діагноз грип; 26 лютого 2019 року діагноз грип, двобічне нижньодольове запалення легень; 01 березня 2019 року діагноз грип, двобічне запалення легень; 15 травня 2019 року діагноз гіпертонічна хвороба; 05 березня 2019 року діагноз двобічне нижня нижньодольове легень; 11 березня 2019 року діагноз двобічне нижня нижньодольове легень; 28 березня 2019 року діагноз стан після перенесеної двобічної нижньодольової пневмонії; з 06 квітня 2019 року по 03 травня 2019 року діагноз хронічне отструктивне захворювання легень; 20 травня 2019 року діагноз гіпертоничний криз; 25 травня 2019 року діагноз стан після перенесоного гіпертонічного кризу; з 11 червня 2019 року по 25 червня 2019 року діагноз гострий гнійний пансінусіт; 29 липня 2019 року діагноз хронічний рецедивний панкріотит; з 12 серпня 2019 року по 10 вересня 2019 року знаходився на лікування в умовах денного стаціонару з діагнозом цукровий діабет (а.с.39-49).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1,3 статті 1268ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1статті 1270 ЦК України).

За змістом частин 1 та 3статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18).

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тростянець в Сумській області.

Відповідно шестимісячний строк на прийняття спадщини після його смерті сплив 27 серпня 2019 року, а тому позивач мав довести суду, що протягом всього вказаного строку чи його істотної частини існували причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення ним дій щодо прийняття спадщини.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1 . Онука спадкодавця - ОСОБА_3 спадщину не приймала, разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини зареєстрована не була.

Матеріали справи не свідчать про наявність інших спадкоємців та про прийняття ними спадщини.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає безпідставними доводи Харківської міської ради про те, що вона є неналежним відповідачем у справі, виходячи з того, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Представник Харківської міської ради звертав увагу на те, що позивачем пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини майже на п`ять років.

Між тим, оцінюючи перш за все причини неподання заяви про прийняття спадщини саме у період з 27 лютого 2019 року по 27 серпня 2019 року судом вірно встановлено, що цей строк позивач пропустив через хвороби.

Так, обґрунтовуючи поважність причин пропуску, визначеного частиною 1 статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, позивач посилався на те, що він не мав можливості звернутися до нотаріуса у визначений законом строк для прийняття спадщини, оскільки знаходився на лікуванні. Так, з 04 лютого 2019 року по 15 лютого 2019 року він хворів на гострий тонзиліт; з 25 лютого 2019 року по 03 травня 2019 року хворів на грип, з подальшими ускладненнями у вигляді двостороннього запалення легень; у травні 2019 року у нього відбувся гіпертонічний криз; у червні 2019 року хворів на гострий гнійний пансінусіт; у липні 2019 року хворів на хронічний рецидивний гіанкріотит; з 12 серпня 2019 року потрапив до лікарні з діагнозом цукровий діабет.

Дійсно, матеріали справи не містять доказів того, що протягом перебігу цих хвороб позивач був знерухомлений.

Між тим, враховуючи тяжкість захворювань, їх тривалість, той факт, що стаціонарне лікування позивача з приводу цукрового діабету припало на кінець строку на подання заяви про прийняття спадщини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів враховує також той факт, що після спливу строку на прийняття спадщини, мали місце обмеження через епідемію COVID-19 та воєнний стан, що відтермінувало звернення позивача до суду з цим позовом.

Отже, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що шестимісячний строк для прийняття спадщини припав на захворювання позивача, що підтверджено належними доказами.

Матеріали справи свідчать про те, що спадкове майно складається з 1/3 частини квартири, співвласником якої також є позивач.

Установивши, що ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини, навівши обставини, що створювали об`єктивні та непереборні труднощі для нього щодо подання такої заяви, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, частину третю статті 1272 ЦК України, за змістом якої підлягає визначенню додатковий строк для прийняття спадщини лише за наявності поважної причини, а тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для надання ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи Харківської міської ради про те, що рада не вчиняла будь-яких дій, які призвели до затягування розгляду даної справи, не порушувала права ОСОБА_1 , не чинила перешкод в реалізації її цивільних прав та обов`язків, а також дані правовідносини виникли не з вини міської ради, позовна заява не містять вимог щодо стягнення з Харківської міської ради судового збору за результатами розгляду справи, не спростовують того, що міська рада є належним відповідачем у справі заперечує по суті позовних вимог, і у зв`язку з задоволенням позову судові витрати підлягають розподілу між сторонами у загальному порядку, тобто відповідно до статті 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати позивачу сплачену суму судового збору.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, з урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач довів наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріуса щодо прийняття спадщини за заповітом.

Докази та обставини, на які посилається Харківська міська рада в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова