Справа № 638/7019/25
Провадження № 2/638/6753/25
УХВАЛА

02 вересня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» (далі Відповідач), у якому просить: поновити строк на звернення до суду як пропущений з поважних причин; скасувати наказ Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» про звільнення ОСОБА_1 №25 о/с від 16.01.2025; поновити ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця відділу з обслуговування міжрегіональних територіальних органів поліції (з дислокацією в м. Харків); стягнути з Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.01.2025 по дату винесення рішення; стягнути з Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати; звільнити Позивача від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою від 21.04.2025 суд залишив позовну заяву без руху, надавши Позивачу строку на усунення недоліків, шляхом зазначення в позовній заяві на яких підставах належить залучити до участі у справі Національну поліцію України, та на які права та обов`язки зазначеної особи може вплинути рішення у цій справі; надання клопотання про поновлення процесуального строку передбаченого частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України та долучення доказів, які підтверджують поважність причин пропуску такого строку, а також доказів сплати судового збору.

З метою виконання вимог ухвали від 21.04.2025, представник Позивача направив до суду уточнену позовну заяву, клопотання про поновлення процесуального строку, передбаченого частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, докази, які на підтвердження поважності пропуску такого строку та докази сплати судового збору.

Ухвалою від 05.05.2025 відмовлено у відкритті провадження за вказаним позовом.

Постановою Харківського апеляційного суду від 24.07.2025 ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 05.05.2025 скасовано, матеріали позову направлено до Шевченківського районного суду м. Харкова для продовження розгляду питання щодо відкриття провадження у справі.

Розглянувши клопотання про поновлення строку звернення до суду, та, вирішуючи питання про відкриття провадження, суд керується таким.

Згідно з частиною першою статті 44 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 233 Кодексу Законів про працю України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Зі змісту клопотання про поновлення процесуального строку вбачається, що Позивач звільнений наказом №25 о/с від 16.01.2025.

Копією трудової книжки підтверджується, що до такої 16.01.2025 внесено запис №14 про звільнення Позивача за статтею 38 Кодексу законів про працю (за власним бажанням) на підставі наказу №25 0/с від 16.01.2025.

Представник Позивача вказує, що внаслідок дії факторів, які є результатом військової агресії росії проти України (постійні обстріли, відключення електроенергії та інше) та впливають на процеси життєдіяльності у місті Харкові, а також його хвороба, не давали можливості звернутися своєчасно за правовою допомогою для захисту свої прав після отримання трудової книжки, з якої можна було тільки встановити факт звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу №25 о/с від 16.01.2025, однак зміст наказу про звільнення Позивачеві був невідомий.

Разом з цим, представник Позивача посилається, що фактично з текстом наказу про звільнення Позивач ознайомився тільки після отримання на електронну пошту представника Позивача відповіді ДП «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» від 31.03.2025 №1436-2025 на адвокатський запит.

Однак, надані Позивачем докази не дозволяють встановити те, що представник Позивача отримав наказ №25 о/с від 16.01.2025 про звільнення ОСОБА_1 саме 31.01.2025, позаяк долучений до матеріалів справи лист про опрацювання адвокатського запиту не підтверджує, що представник Позивача отримав саме наказ №25 о/с від 16.01.2025 про звільнення ОСОБА_1 (арк. справи 39).

До матеріалів позовної заяви представник Позивача долучив два скріншоти публікації наказу №25 о/с від 16.01.2025 у месенджері, один з яких надано Відповідачем у відповідь на адвокатський запит, де вбачається, що вказаний наказ направлено у месенджер, а враховуючи, що і Позивач надав один з таких скріншотів, що свідчить про те, що у Позивача перебувала така інформація з 16.01.2025, отже саме з цієї дати починається перебіг місячного строк звернення до суду відповідно до статті 233 Кодексу Законів про працю України.

Суд зауважує, що у період спірних правовідносин Шевченківський районний суд м. Харкова не припиняв роботу, забезпечував здійснення правосуддя. Тобто, воєнний стан на який посилається представник Позивача, як неможливість звернення за захистом своїх прав, сам по собі не перешкоджав своєчасному зверненню Позивача до суду.

Суд також звертає увагу на те, що 26.05.2021 набув чинності Закон №1416-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення поетапного впровадження Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи», що забезпечує можливість особам звернутися до суду в електронній формі. Електронний суд дозволяє подавати учасникам судового процесу до суду будь-які документи в електронному вигляді, а також надсилати таким учасникам процесуальних документів в електронному вигляді, паралельно з документами у паперовому вигляді відповідно до процесуального законодавства. До електронного суду користувачі можуть надіслати в електронному вигляді і матеріали, передбачені процесуальним законодавством, реалізувавши Позивачем своє право на звернення до суду через систему «Електронний суд».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 зазначено, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Введення на території України воєнного стану, як підстава пропуску строку звернення до суду з цим позовом не може бути визнана поважною, оскільки сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку для звернення з позовом до суду у всіх абсолютно випадках.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються судом, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у правових відносинах. У кожному конкретному випадку суд досліджує обставини, зазначені заявником, у їх сукупності із наданими доказами на підтвердження.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

З огляду на викладене та враховуючи, що початок перебігу місячного строку звернення до суду розпочався 16.01.2025, а Позивач звернувся 16.04.2025 з цим позовом, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду, та наявність підстав для відмови у заяви про поновлення процесуального строку звернення до суду.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з частиною сьомою 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Оскільки Позивач у встановлений строк не усунув недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі від 21.04.2025, а саме не зазначив поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку про невиконання вимог статтей 175 та 177 ЦПК України, що є підставою для повернення позовної заяви.

Статтею 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, а тому прийняття до розгляду заяви, поданої без дотримання вимог статті 175 та 177 ЦПК України, може тлумачитись як надання переваги Позивачу.

Керуючись статтею 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 44, 127, 185, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду

Позовну заяву вважати неподаною та повернути Позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Малахова