ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/797/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої Хома М.В.

суддів Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

секретар Гичко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської облаcті від 22 травня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08.05.2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № /1 від 07.05.2021 року у розмірі 4705 грн з яких: 3779 грн. заборгованість за тілом кредиту та 926 грн - заборгованість за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністюТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 16559-04/2021 від 26.04.2021 року у розмірі 3924 грн з яких: 3000 грн заборгованість за тілом кредиту та 924 грн - заборгованість за відсотками.У задоволені решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 272.35 грн в рахунок сплаченого судового збору.

12 травня 2025 року адвокат Буць О.Є. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та долучив докази на підтвердження понесених вказаних витрат.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 22.05.2025 року відмовлено Буцю О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Буць О.О. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про стягнення судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що документи про понесені витрати на правничу допомогу були складені після винесення рішення у справі 08.05.2025 (що є логічним для врахування усіх витрат, понесених в ході судового розгляду в суді першої інстанції), тому вони ніяк не могли бути подані раніше, а подані в термін, передбачений ч.8 ст.141 ЦПК України.

На думку представника скаржника, судом не взято до уваги те, що пунктом 3 додатку №1 до договору про надання правової допомоги №19/06 від 19.06.2024 зазначено, що остаточна сума гонорару визначається в акті виконаних робіт, який складається сторонами не пізніше 5-ти днів після прийняття судом першої інстанції судового рішення у справі, що є логічним і обґрунтованим, оскільки дозволяє врахувати всі витрати, понесені за результатами розгляду в суді першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що в даному випадку, заявлена вартість виконаних робіт з огляду на малозначність справи є неспівмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

В судове засідання сторони не з`явилися.

22.08.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Буць О.О. надіслав заяву про здійснення розгляду справи без його участі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" просило здійснювати розгляд справи без участі представника товариства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності належно повідомлених учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що професійну правничу допомогу ОСОБА_1 у цій справі надавав адвокат Буць О.О., що стверджується ордером про надання правничої допомоги від 20.06.2024 року.

Після ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08.05.2025 року адвокатом Буць О.О. до суду першої інстанції 12.05.2025 року надано договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 19.06.2024 року, додаток №1 до договору від 19.06.2024 року щодо визначення розміру гонорару адвоката, акт виконаних робіт №01 від 08.05.2025 року, де загальна вартість гонорару за надану професійну правничу допомогу адвокатом в суді першої інстанції становить 5500 грн. із визначенням наданих адвокатом послуг, квитанцію про оплату послуг адвокат №001 від 08.05.2025 року.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції, врахувавши норми ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України, виходив з того, що представником скаржника не наведено поважних причин неподання доказів понесених витрат на правничу допомогу до завершення розгляду справи, хоча такі докази були наявні у представника відповідача станом на день постановлення рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08.05.2025 року. Крім того, суд констатував, що адвокат Буць О.О. був присутній на кожному судовому засіданні, та ні в судових засідання, ні у поданій заяві не обґрунтував поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, згідно з ч. 3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.

За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.1ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката можуть бути: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу, уповноваженого на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом ч. 8 ч. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Розумність та добросовісність є засадами цивільного законодавства, що застосовуються для оцінки поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних норм права при вирішенні спорів, а також для тлумачення процесуальних норм права (постанова Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20).

Суд першої інстанції правильно констатував, що обґрунтувань поважності причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу до завершення розгляду у справі суду не подано, хоча такі докази були у представника скаржника станом на 08.05.2025 року зокрема: договір про надання правничої допомоги від 19.06.2024 року, додаток до договору №1 від 19.06.20024 року.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на дату ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08.05.2025 року усі послуги, відображені у акті виконаних робіт №01 від 08.05.2025 року, уже були надані адвокатом.

Зокрема, із змісту вказаного акту видно, що крайня послуга по професійній правничій допомозі, яка була надана адвокатом Буць О.О. відповідачу є підготовка та участь у судовому засіданні 07.05.2025 року, що свідчить про те, що станом на вказану дату загальна ціна витрат за надану професійну правничу допомогу у розмірі 5500 грн уже була сформована. Будь яких даних про надання професійної правничої допомоги адвокатом після 07.05.2025 року в зазначеному акті не відображено.

Вищевказане свідчить про наявність об`єктивної можливості в адвоката Буця О.О. на подання вищевказаних доказів щодо наданої професійної правничої допомоги до завершення розгляду у справі.

Отже, сторона скаржника без поважних причин не подала усі докази на підтвердження розміру понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у суді першої інстанції, тому згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України у суду першої інстанції не було підстав вирішувати питання про судові витрати після ухвалення рішення.

Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, неодноразово висловленими, зокрема, в постановах Верховного Суду від 10.01.2024 року у справі № 285/5547/21, від 11.04.2024 року в справі №344/12148/23.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги про те, що документи щодо понесених витрат на правову допомогу були складені після винесення рішення у справі 08.05.2025 року, тому вони ніяк не могли бути подані раніше, а подані в термін, передбачений ч.8 ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими

П`ятиденний строк сам по собі не гарантує стягнення витрат.

Посилання скаржника на ч. 8 ст. 141 ЦПК України є вибірковим. Подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення можливе за умови дотримання процесуальних вимог і, у взаємозв`язку зі ст. 246 ЦПК України наявності поважних причин неподання таких доказів до закінчення розгляду. Жодних об`єктивних перешкод скаржник не навів і не довів.

Фактична можливість подати докази до завершення розгляду справи була.

З акту №01 від 08.05.2025 року вбачається, що остання послуга участь у засіданні 07.05.2025. Отже, обсяг робіт і сума гонорару були сформовані до ухвалення рішення 08.05.2025 і могли бути підтверджені до закінчення розгляду. Натомість, акцент на тому, що квитанцію про оплату правової допомоги датовано 08.05.2025 року, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги пункт 3 додатку №1 до договору про надання правової допомоги №19/06 від 19.06.2024 року, де зазначено, що остаточна сума гонорару визначається в акті виконаних робіт, який складається сторонами не пізніше 5-ти днів після прийняття судом першої інстанції судового рішення у справі, що є логічним і обґрунтованим, оскільки дозволяє врахувати всі витрати, понесені за результатами розгляду в суді першої інстанції, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Так, договірна умова не змінює процесуального порядку.

Пункт 3 додатку №1 до договору (визначення остаточної суми в акті протягом 5 днів після рішення) є внутрішньою домовленістю сторін і не може підміняти імперативні правила ЦПК щодо строків і порядку подання доказів (ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України). Процесуальний закон має пріоритет перед приватною домовленістю.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Буця Олега Омеляновича залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 4 вересня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді

Гірський Б.О.

Храпак Н.М.