ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6346/25 Справа № 185/1111/25 Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання при виконанні трудових обов`язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025 позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання при виконанні трудових обов`язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував у трудових відносинах з ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 05.03.1998 за професією гірник підземний з повним робочим днем у шахті,з 14.10.2004 гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті, звільнений 02.06.2020 року за станом здоров`я, що підтверджується записами у трудовій книжці. Згідно виписки із медичної картки № 1422 стаціонарного хворого позивач з 15.04.2021 року по 23.04.2021 року перебував на лікуванні та проходив медичне обстеження у Державній установі «Українського Науково- дослідницького інституту промислової медицини». Як зазначено у вказаній виписці та медичному висновку ЛЕК Державної установи «Українського Науково-дослідницького інституту промислової медицини» від 22.04.2021 року № 803 позивачу встановлено діагноз: - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, легенева недостатність другого ступеня; - остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових (ПФ першогодругого ступеня) суглобів, двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня) стійкий больовий синдром; - радіокулопатіяпо переково-крижова L5-S1, помірно виражені статико-динамічні порушення, больовий синдром; - нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Вказані захворювання професійні.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 18.05.2021 року, затвердженого начальником ГУ Держпраці у Дніпропетровській області О.В. Бондаренко: - стаж роботи у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 22 роки 10міс. ( п.12 Акту) - висновок про наявність шкідливих умов праці згідно з Державними санітарними нормами та правилами « Гігієнична класіфікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом МОЗ України від 08.04.2014 року № 248 оцінка умов праці гірника очисного забою ділянки з видобутку вугілля ВСП «Шахтоуправління ім. Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_1 віднесена: - по вмісту в повітрі робочої зони хімічних речовин « шкідливі» кл.3.4. - по рівню шумового навантаження «шкідливі» кл. 3.2 - за показниками освітлення « шкідливі» кл.3.2. - за показниками важкості праці « шкідливі» кл. 3.2 - за показниками напруженості праці « шкідливі» кл. 3.2 Загальна оцінка кл. 3.4 «шкідливі» ( п. 13 Акту ) Діагноз ( п. 14 Акту) 1.Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, легенева недостатність другого ступеня; код J44,J43/8 2. Остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових (ПФ першогодругого ступеня) суглобів, двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня) стійкий больовий синдром; код М17-М19 3.Радіокулопатія попереково-крижова L5-S1, помірно виражені статико-динамічні порушення, больовий синдром; код М54.1 4.Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), код Н90.3 Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи гірником очисного забою на дільниці з видобутку вугілля, виконував весь комплекс робіт по видобуванню вугілля, згідно технологічного процесу (пересування секцій кріпи комплексу, зачищення міжсекційного простору). Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку вугілля, роботи шахтних механізмів і машин (комбайн, механізований комплекс, скребковий конвеєр, стрічковий конвеєр, скребковий перевантажувач тощо), не завжди є можливість відновлення систем вентиляції, пилоподавлення підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, відвищених рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці (зачистка гірничої маси вручну, віднесення матеріалів та обладнання тощо). Внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтного обладнання, робочого інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню ( п.17 Акту). Причини виникнення хронічного професійного захворювання ( п.18 Акту) - вміст пилу з вмістом SiO2 кристалічного до 10% в повітрі робочої зони в 22 рази перевищує ГДК (фактичне значення 88 мг/м3 при допустимому 4 мг/м3) по ГОСТ 12.1.005.88 « Общеесанитарно гигиенические требования к воздухурабочей зоны» - важкість праці: перебування у вимушеній робочій позі (на колінах) 93% часу зміни (при допустимих до 10%), маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становить 33,5 кг при нормативному значенні до 30 кг; - фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму первищує нормативний на 8 дБА (фактичне значення 88 дБА, при допустимому 80 дБА) по ДСН 3.3.6.037-99

18.06.2021 року міжрайонна профпатологічна МСЕК встановила позивачу третю групу інвалідності та 60% втрати працездатності, в тому числі: 30% - радіокулопатія, 15% - ДФА( деформуючий артроз), 10% - хронічне обструктивне захворювання легенів (ХОЗЛ), 5% - туговухість, з черговим оглядом.

06.07.2022 року міжрайонна профпатологічна МСЕК повторно проведено огляд, встановлено третя група інвалідності та 60% втрати працездатності, в тому числі: 30% - радіокулопатія, 15% - ДФА,10% - хронічне обструктивне захворювання легенів (ХОЗЛ), 5% - туговухість безстроково. МСЕК видало позивачу індивідуальну програму реабілітації інваліда, згідно якої позивачу встановлено обмеження до пересування, трудової діяльності, рекомендовано амбулаторне, санаторно курортне, стаціонарне лікування, медичні обстеження у сімейного лікаря, ЛОР, невропатолога, лікувальна фізкультура та масаж, рекомендована робота - комірник, диспетчер, вахтер, протипоказана важна фізична праця в шкідливих умовах, під землею, в умовах шуму. У програмі реабілітації інваліда 2021 року зазначено, що реабілітаційний потенціал середній, мета реабілітації: часткове відновлення обмеження життєдіяльності, трудової діяльності, соціально побутового стану. У програмі реабілітації інваліда 2022 року зазначено, що реабілітаційний потенціал низький, мета реабілітації: відновлення обмеження життєдіяльності, трудової діяльності, соціально побутового стану. Тобто стан здоров`я позивача погіршився, не дивлячись на лікування та реабілітацію.

Позивач виконує рекомендації лікарів, проходив стаціонарне лікування, згідно виписок з медичних карток лікувався у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, зі скаргами на загальну слабкість, кашель, задишку при фізичному навантаженні, зниження слуху, біль в плечових, ліктьових, колінних суглобах, біль у поперековокрижовому відділі хребта, проте вказане лікування тільки на деякий час поліпшує стан здоров`я позивача і не може відновити у повній мірі той стан здоров`я, який був до ушкодження.

Враховуючи ступень втрати працездатності, тривалість та глибину фізичних та душевних страждань, не можливість відновити стан здоров`я, істотність змін у життєвих стосунках, необхідність додаткових зусиль для організації повсякденного життя, постійне лікування позивач вважає, що стягнення з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 120 000 грн є справедливим та розумним, просить її стягнути та стягнути витрати на правову допомогу.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання при виконанні трудових обов`язків задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», , місце знаходження: вул. Соборна, буд. 76, м. Павлоград Дніпропетровська область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 000 (сто двадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 1200,00 гривень.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити зменшивши розмір моральної шкоди до 60 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 , виданої 10.07.1995позивач з 06.04.1992 по 02.06.2020 в різні періодипрацював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля».

02.06.2020 позивача звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 18.03.2021 встановлено наявність у позивача професійних захворювань: - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, легенева недостатність другого ступеня; - остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових (ПФ першого другого ступеня) суглобів, двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня) стійкий больовий синдром; - радіокулопатія попереково-крижова L5-S1, помірно виражені статико-динамічні порушення, больовий синдром; - нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Причина виникнення професійного захворювання: хімічні фактори, фізичні фактори, запиленість повітря робочої зони, перевищення рівня шуму, перевищення рівня фізичного навантаження, перевищення відносної вологості повітря тощо. Хронічне професійне захворювання виникло у позивача внаслідок роботи тривалий час в умовах дії шкідливих факторів в тому числі на підприємстві ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Хронічне професійне захворювання позивача виявлено під час медичного огляду в 2021 році, повідомлення про наявність хронічного професійного захворювання позивача 30.04.2021, встановлення остаточного діагнозу 22.04.2021. Стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 22 роки10 місяців.

Згідно з випискою із акту огляду Медико-соціальною експертною комісію від 18.06.2021 серії 12 ААА № 064823 позивачу первинно встановленотретю групу інвалідності та 60% втрати працездатності, в тому числі: 30% - радіокулопатія, 15% - ДФА( деформуючий артроз), 10% - хронічне обструктивне захворювання легенів (ХОЗЛ), 5% - туговухість,/.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 06.07.2022 серії 12 ААА № 121308 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати працездатності, в тому числі: 30% - радіокулопатія, 15% - ДФА( деформуючий артроз), 10% - хронічне обструктивне захворювання легенів (ХОЗЛ), 5% - туговухість.

Триваючі проблеми зі здоров`ям, отримані внаслідок хронічного професійного захворювання позивача, періодичні лікування, підтверджуються, також, наданими виписками зі історій хвороб позивача.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх сплату позивачем надано: договір про надання правничої допомоги, укладеним між позивачем та адвокатом Меркуловою Тетяною Петрівною, квитанцію про прийняття від позивача коштів за договором про надання правової допомоги за складання позовної заяви в сумі 5000 грн, ордер на надання правничої (правової) допомоги позивачу адвокатом Меркуловою Т.П.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність спричинення позивачу моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків стійкої втрати професійної працездатності у загальному розмірі 60 %. Враховуючи обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд стягнув компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди у розмірі 120 000 грн без відрахування податків та інших обов`язкових платежів, 5000 грн на правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом першої інстанції було враховано роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, та взято до уваги конкретні обставини по справі, глибину і ступінь його моральних страждань, пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що настали та вірно визначив розмір моральної шкоди у розмірі 120 000 грн.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п.п. 164.2.14а статті 164 ПК України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

Вказаним законом, зокрема, підпункт «а» підпункту 164.2.14 доповнено словами: «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Таким чином, згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що до внесення змін до п.п.164.2.14а статті 164 ПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку також не включалися суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Таким чином, як податковим законодавством, чинним до внесення змін ( 23 травня 2020 року), так і чинним податковим законодавством суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди, завданої життю та здоров`ю, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми на відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за текстом Закону Україну «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», зокрема, підпункту «а» підпункту 164.2.14 (внесеного 23 травня 2020 року) поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав.

Враховуючи вищевикладене, суми моральної шкоду саме внаслідок ушкодження здоров`я слід стягувати без урахування утримання податку з доходів і зборів.

Доводи щодо неправомірного стягнення правничої допомоги, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження сплати позивачем коштів в розмірі 5000 грн за надання правничої (правової)допомоги, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення, в оскаржуваній частині, залишенню без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2025 року, в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 03 вересня 2025 року.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: