ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м.Суми

Справа №573/927/24

Номер провадження 22-ц/816/668/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

у присутності:

заявника ОСОБА_1 та його представника адвоката Тумки Володимира Анатолійовича,

представника заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Сумській області Паливоди Ігоря Євгеновича,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2024 року у складі судді Черкашиної М.С., ухвалене в м. Білопілля Сумської області, повне рішення складено 27 серпня 2024 року,

в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою.

Свої вимоги мотивує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ворожба Білопільського району Сумської області. 04 липня 1978 року він отримав у Білопільському РВВС паспорт громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_1 . 11 листопада 1985 року він обміняв вказаний паспорт у м. москва у зв`язку з його непридатністю на паспорт громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_2 . В період з 05 жовтня 1989 року по 22 квітня 1993 року він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а в період з 03 травня 1993 року по 05 січня 1998 року АДРЕСА_2 . З 1983 року по 1998 рік він проходив службу начальником пожежної інспекції в Білопільському районі. З 1998 по 2006 рік він проживав без реєстрації, а з 2006 року по теперішній час проживає по АДРЕСА_3 .

Заявник зазначає, що в результаті бойових дій на території Білопільського району Сумської області він втратив паспорт громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_2 . За час проживання в Україні він не отримував паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а тому існує необхідність оформлення належності його громадяниства України як особи, яка проживає на території України. На адвокатський запит його представника Управлінням Державної міграційної служби України в Сумській області ( далі УДМС в Сумській області) було надано відповідь листом від 02 жовтня 2023 року, за змістом якої ОСОБА_1 не є громадянином України та має правові підстави набути громадянство України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», так як народився до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

У зв`язку із втратою документів, що посвідчують його особу, а саме паспорта громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_2 з відміткою про прописку, що підтверджує факт його постійного проживання на території України, існує необхідність у встановленні даного факту в судовому порядку. Встановлення вказаного факту є підставою для підтвердження факту громадянства України.

Посилаючись на вказані обставини, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його заяву.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що наявність у нього громадянства іншої держави не є законною підставою для відмови у задоволенні заяви про встановлення факту проживання. Оскільки він у період, визначений ст. 3 Закону України «Про громадянство України» проживав на території України, що визнається і УДМС в Сумській області, тому відповідно він є громадянином України.

Встановлення вказаного факту йому необхідно для отримання паспорта громадянина України. Встановлення вказаного факту має юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення, зміна або припинення його особистих та майнових прав.

Висновок суду, що встановлення належності особи до громадянства України це визнання особи громадянином України відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України», але яка з тих чи інших причин досі не має паспорта громадянина України та не є громадянином іншої держави, вважає таким, що суперечить вимогам діючого законодавства.

Учасники справи правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника заінтересованої особи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ворожба Білопільського району Сумської області (а. с. 63). 20 серпня 1983 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 в м. Біла Церква міського відділу РАЦС Київської області (а.с. 7). Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9; 13).

В період з 05 жовтня 1989 року по 22 квітня 1993 року заявник був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . В період з 03 травня 1993 року по 05 січня 1998 року - по АДРЕСА_2 (а. с. 10-11).

Відповідно до довідки Білопільської самостійної Державної пожежної частини № 20 м. Білопілля № 87/а від 18 липня 1996 року вбачається, що на період служби в м. Білопілля ОСОБА_1 було надане службове житлове приміщення в Білопільській пожежній частині без права приватизації та прописки за адресою: АДРЕСА_4 . За вказаною адресою він проживав з членами сім`ї з 19 вересня 1989 року по липень 1996 року (а.с. 14).

За даними Ворожбянської міської ради ОСОБА_1 проживає в будинку, придбаному батьками за адресою: АДРЕСА_3 із 2006 без реєстрації. Право власності на будинок, в якому він проживав зареєстровано за його матір`ю - ОСОБА_5 (а.с. 8; 17-19).

З довідки Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області від 19 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 мешкає у будинку, який придбаний його батьками 05 липня 2006 року за адресою: АДРЕСА_3 , з 2006 року без реєстрації (а.с. 8).

З листа-відповіді УДМС в Сумській області від 02 жовтня 2023 року на запит адвоката Ясинка М.М. щодо визначення належності до громадянства України ОСОБА_1 вбачається, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 згідно архівних обліків УДМС у Сумській області був документований паспортом громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_1 , виданим 04 липня 1978 року Білопільським РВВС Сумської області по досягненню віку. Згідно інформації, що міститься у службових відмітках заяви про видачу вказаного паспорта, зазначений паспорт громадянина колишнього СРСР знищено у м. москва після обміну у зв`язку з непридатністю до користування. За обліками встановлення/оформлення належності до громадянства України, оформлення набуття/прийняття, припинення громадянства України, документування паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон УДМС в Сумській області ОСОБА_1 не значиться. Отже, ОСОБА_1 не є громадянином України та має правові підстави набути громадянство України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону, так як народився до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» (а.с. 21).

Також згідно відповіді Адміністрації Держприкордонслужби від 01 березня 2024 року за № 1204/1/5901-24 вбачається, що в інформаційних ресурсах Адміністрації Держприкордонслужби наявна інформація про неодноразове перетинання ОСОБА_1 державного кордону України як громадянином росії до 2014 року (останнє перетинання державного кордону на в`їзд в Україну 11 листопада 2014 року за паспортом громадянина росії № НОМЕР_3 ) (а.с. 49).

З листів-відповідей УДМС в Сумській області від 27 березня 2024 року, 16 квітня 2024 року вбачається, що за результатами здійснених додаткових перевірок встановлено, що ОСОБА_1 як іноземцем неодноразово здійснювався перетин державного кордону України.

Згідно вимог ст. 3 Закону України «Про громадянство України», п. 7 Порядку провадження за заявами з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, затв. Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в ред. Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588) виключена можливість подання особою заяви про встановлення/оформлення належності до громадянства України, яка перебуває в громадянстві інших держав.

Зазначено, що заявник народився у м. Ворожба Білопільського району Сумської області, тому має правові підстави набути громадянство України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону, так як народився до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». Документи щодо набуття громадянства України особа має право подати, проживаючи на законних підставах на території України. Рекомендовано заявнику звернутися до Сумського відділу № 2 УДМС у Сумській області, розташованого, 8, з наявними документами з метою визначення законності його перебування як іноземця на території України (а.с. 50; 51).

Обставину отримання паспорта громадянина російської федерації в 2006 році ОСОБА_1 не заперечує.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не має паспорта громадянина України, є громадянином російської федерації та вважається таким, що визначився з громадянством і отримав паспорт громадянина російської федерації. Таким чином, заявник набув статус іноземця відповідно до законодавства України. Його звернення до суду з приводу встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року з метою підтвердження належності до громадянства України, не породжує для заявника правових наслідків, оскільки він не відноситься до категорії громадян, які визначені ст. 3 Закону України «Про громадянство України». Отже, рішення суду щодо проживання заявника на території України на заявлений період не буде мати юридичного значення, оскільки на сьогодні він є іноземним громадянином.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (далі Закон) є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом про громадянство проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону про громадянство).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом про громадянство (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Статтею 8 Закону встановлюються підстави набуття громадянства України.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР (або хоча б один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті) і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, тому вказаний факт підлягає встановленню на підставі ст. 293 ЦПК України та ст. 3 Закону.

Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року; дітей осіб, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Згідно із пунктом 10 цього Порядку для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону про громадянство, що подає особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку).

Тобто в таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону про громадянство і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Такі висновки сформульовано в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року в справі № 517/445/19 (провадження № 61-11240св22).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

В даній справі ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для підтвердження його належності до громадянства України відповідно до ст. 3 Закону.

Водночас матеріалами справи підтверджується та не заперечується заявником, що у 2006 році він набув громадянство російської федерації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки заявник не має паспорта громадянина України та є громадянином російської федерації, відповідно він набув статусу іноземця. Отже, звернення його до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року з метою підтвердження належності до громадянства України не потягне для заявника відповідних правових наслідків, що спростовує відповідні доводи заявника апеляційної скарги.

Крім того, місцевий суд правильно вказав, що заявник не позбавлений можливості набути громадянство України за територіальним походженням відповідно до ст. 8 Закону в позасудовому порядку.

Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374; 375; 381-382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 15 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 2 вересня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова