печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань - Бурячок А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача державного підприємства «ТВК» - Лічмана М.О. про ухвалення додаткового рішення у справі 757/44354/20-ц за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «ТВК», Фонду державного майна України про визнання незаконним наказу та його скасування, поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебувала зазначена цивільна справа.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.02.2025 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до державного підприємства «ТВК», Фонду державного майна України про визнання незаконним наказу та його скасування, поновлення на роботі.

26.02.2025 до суду надійшла заява представника відповідача державного підприємства «ТВК» - Лічмана М.О. про ухвалення додаткового рішення у справі, яка обґрунтовувалась тим, що сторона відповідача понесла судові витрати у зв`язку з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 40000,00 грн.

05.08.2025 до суду надійшла заява представника відповідача державного підприємства «ТВК» - Лічмана М.О. про розгляд справи без участі представника позивача, вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення просив задовольнити у повному обсязі.

05.08.2025 представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Науменко О.Г. до суду подано заперечення на заяву про постановлення додаткового рішення, у яких останній просив відмовити у задоволенні заяви у зв`язку з тим, що стороною відповідача не було надано попередній розрахунок судових витрат та до закінчення судових дебатів не зроблено відповідну заяву про відшкодування судових витрат. Крім того, представник позивача заявляв про необхідність зменшення судових витрат заявлених ДП «ТВК», за умов, якщо суд прийме рішення про задоволення заяви про розподіл судових витрат, у зв`язку з тим, що такі витрати не підтверджуються фактичними обставинами справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місця розгляду справи повідомлялися належним чином, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вирішив розглянути питання у їх відсутність, на підставі наявних в матеріалах справи даних.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14- 382цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17.

Велика Палата Верховного Суду, приймаючи додаткову постанову від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, залишила без розгляду заяву відповідачки про стягнення понесених нею витрат на професійну правничу допомогу з огляду на пропуск нею строку для подання доказів понесених витрат. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у своєму клопотанні відповідачка не просила поновити пропущений процесуальний строк та не вказала про поважність причин його пропуску, що є підставою для застосування частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (стаття 126, частина перша статті 127 ЦПК України).

Отже, нормами ЦПК України визначений порядок звернення до суду із відповідною заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, який передбачає умову подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також відповідних доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 753/7130/20.

При цьому про необхідність дотримання вказаного ч. 8 ст. 141 ЦПК України порядку подання доказів неодноразово вказував Верховний Суд.

У постанові Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

У додатковій постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної (апеляційної) інстанції - до прийняття постанови у справі. Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів (в суді апеляційної інстанції - до прийняття постанови у справі) не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (див. постанову Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 927/26/18).

Так, розгляд справи № 757/44354/20-ц здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, представники позивача та відповідачів безпосередньо брали участь судових засіданнях, заявляли клопотання та подавали докази, що стосувалися суті спору. Протягом розгляду справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона відповідача ДП «ТВК» понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи не подавала.

У наявних в матеріалах справи документах поданих стороною відповідача ДП «ТВК» під час розгляду справи жодного разу не зазначалося про вимогу про відшкодування правничої допомоги понесеної відповідачем.

Рішення суду ухвалено 20.02.2025, про дату його винесення (призначення судового засідання) стороні відповідача ДП «ТВК» було достеменно відомо, оскільки останній отримав від суду судову повістку, представники відповідача було присутні в судовому засіданні, проте жодної заяви у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України ними до суду не надіслано та не заявлено під час судового розгляду.

Таким чином, представниками ДП «ТВК» не було заявлено про намір подати відповідні докази, які підтверджують витрати понесені відповідачем на професійну правничу допомогу в суді та оплату послуг за професійну правничу допомогу, та не подано відповідної заяви до закінчення судового розгляду у справі, як це передбачено ч. 8 ст.141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи заяви представника відповідача ДП «ТВК» про стягнення судових витрат та наміру подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу понесених відповідачем в суді, поданої до закінчення розгляду справи, що свідчить про порушення порядку для подання відповідних доказів.

Таким чином, враховуючи викладене, в задоволенні заяви представника відповідача державного підприємства «ТВК» - Лічмана М.О. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «ТВК», Фонду державного майна України про визнання незаконним наказу та його скасування, поновлення на роботі, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 133,135,137,141,258-261, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику відповідача державного підприємства «ТВК» - Лічману М.О. про ухвалення додаткового рішення у справі 757/44354/20-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Р.В. Новак