ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/554/25 Номер провадження 22-ц/814/3556/25Головуючий у 1-й інстанції Фіцай О. Л. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Купки Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах Державної екологічної інспекції центрального округу на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2025 року та на додаткове рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року у справі за позовною заявою Державної екологічної інспекції Центрального округу до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року Державна екологічна інспекція Центрального округу 06.02.2025 звернулася до суду із вказаним позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в розмірі 20565,32 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказувало, що Інспекцією на виконання постанови BП № 1 Кременчуцького PYП ГУНП в Полтавській області про залучення спеціаліста від 20.07.2023 у кримінальному провадженні № 0000406 від 17.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 KK України, 21.07.2023 було обстежено земельну ділянку водного фонду р. Крива Руда, розташовану в межах с. Сидори Кременчуцького району Полтавської області площею 1,3 га, яка самовільно засіяна соєю.

За результатами обстеження складено акт обстеження від 21.07.2023, в якому зафіксовано самовільне та нецільове використання земельної ділянки. Даний акт підписано відповідачем без зауважень.

Вказує, що сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_2 виготовлено план меж земельної ділянки складений за результатами зйомки на території Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, згідно якого площа засіяна соєю на землях водного фонду р. Крива Руда становить 1,3 га. (довідки додаються).

Відповідно до листа Горбівського старостинського округу Градизької селищної ради від 21.07.2023 N 40 земельна ділянка площею 1,3 га, яка засіяна соєю та розташована на території с. Сидори Кременчуцького району Полтавської області i відноситься до земель водного фонду, у власність чи користування громадянам не передавалась. Вказана інформація свідчить про фактичне використання громадянином ОСОБА_1 вищезазначеної земельної ділянки водного фонду площею 1,3 га за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність a6o надання у користування (оренду) a6o за відсутності вчиненого правочину щодо такої, тобто ii самовільне зайняття, та використана не за її цільовим призначенням, що є порушенням ст. ст. 60 61, 125, 126 Земельного Кодексу України, ст. ст. 88, 89 Водного Кодексу України.

Інспекцією проведено розрахунок розміру шкоди щодо самовільного зайняття земельної ділянки 5090,64 грн, та щодо нецільового використання земельної ділянки-20565,32 грн. та направлено листом №02.1-11/3143 від 25.07.2023 дані розрахунки та вищевказаний протокол до ВП № 1 Кременчуцького PYП ГУНП в Полтавській області.

В подальшому, листом Глобинської окружної прокуратури від 30.12.2024 № 50- 5102вих-24 повідомлено Інспекцію, що Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 17.08.202 у справі Ne527/1799/23 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 KK України. Шкоду, заподіяну обвинуваченим внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 5190,64 грн, останнім відшкодовано на стадії досудового розслідування.

Інспекцією направлено рекомендованим листом на адресу відповідача претензію з розрахунками розміру шкоди № 52/07-16/23 від 31.07.2023. Згідно до відмітки відповідач отримав претензію 10.08.2023, про шкода до цього часу не сплачена за нецільове використання земельної ділянки.

Враховуючи викладене вважає, що позов слід задовольнити.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2025 року в задоволенні позову Державної екологічної інспекції Центрального округу до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства, відмовлено.

Додатковим рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про стягнення понесених судових витрат з Державної екологічної інспекції Центрального округу витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Державної екологічної інспекції Центрального округу на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6100 (шість тисяч сто) гривень.

На вказане рішення та додаткове рішення представникДержавної екологічної інспекції центрального округу - Купка Наталія Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій прохає рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що інспекцією було обстежено земельну ділянку водного фонду р. Крива Руда, розташовану в межах с. Сидори Кременчуцького району Полтавської області площею 1,3 га, яка самовільно засіяна соєю. За результатами обстеження складено акт обстеження від 21.07.2023, в якому зафіксовано самовільне та нецільове використання земельної ділянки відповідачем. Даний акт підписано ОСОБА_1 , а тому вважають, що він погодився із вказаним актом.

Також вказує, що відповідач власноруч в протоколі зазначив, що він засіяв земельну ділянку, а отже здійснив самозахват земельної ділянки, провів на ній господарську діяльність та відповідно нецільове її використання.

Окрім того зазначає, що судом не взято до уваги докази, складенні сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_2 , а саме план меж земельної ділянки складений за результатами зйомки та графічні матеріали на території Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, згідно якого площа засіяна соєю на землях водного фонду р. Крива Руда становить 1,3 га. (довідки маються в матеріалах справи).

Вищевказане свідчить про те, що саме довідка Горбівського старостинського округу Градизької селищної ради є беззаперечним документом та доказом у справі, так як саме дані суб`єкти є розпорядниками земель, навіть якщо на них ще не виготовлено технічну документацію та не дає права порушувати законодавство та не виправдовує жодним чином протизаконні дії відповідача.

Також відповідач не погоджується із додатковим рішенням про стягнення витрат на правничу допомогу. В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідачем не подано до суду орієнтовного розрахунку витрат на правничу допомогу. Також вказує, що розмір витрат на правничу допомогу відповідачем завищений.

Від ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять її залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Районним судом встановлено, що Інспекцією на виконання постанови BП № 1 Кременчуцького PУП ГУНП в Полтавській області про залучення спеціаліста від 20.07.2023 у кримінальному провадженні N 0000406 від 17.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 KK України, 21.07.2023 обстежено земельну ділянку водного фонду р. Крива Руда, розташовану в межах с. Сидори Кременчуцького району Полтавської області площею 1,3 га, яка самовільно засіяна соєю. За результатами обстеження складено акт обстеження від 21.07.2023, в якому зафіксовано самовільне та нецільове використання земельної ділянки.

З огляду на лист Горбівського старостинського округу Градизької селищної ради від 21.07.2023 № 40 земельна ділянка площею 1,3 га, яка засіяна соєю та розташована на території с. Сидори Кременчуцького району Полтавської області i відноситься до земель водного фонду, у власність чи користування громадянам не передавалась.

Згідно наданого розрахунку розмір шкоди, заподіяний внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки становить 5090,64 грн, нецільового використання земельної ділянки-20565,32 грн.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 17.08.202 у справі Ne527/1799/23 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 KK України. Шкоду, заподіяну обвинуваченим внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 5190,64 грн, останнім відшкодовано на стадії досудового розслідування.

Питання відшкодування ОСОБА_1 шкоди, завданої внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням не вирішувалося під час кримінального провадження № 0000406 від 17.07.2023, оскільки в диспозиції статті 197-1 ККУ відсутній припис щодо нецільового використання земельної ділянки.

Районним судом також встановлено, що відповідно до листа відділу № 5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області згідно Національної кадастрової Системи (НКС) сформовані земельні ділянки водного фонду в с. Сидори Горбівського старостинського округу Кременчуцького району Полтавської області відсутні, тому надати кадастровий номер, координати, дату реєстрації в ДЗК та інших даних немає можливості.

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду та спричинення вказаними діями шкоди внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 1 положення про державну екологічну інспекцію України, Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується КМУ і реалізує державну політику із здійснення державного нагляду у сфері охорони навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Як вбачається з п.1 розділу І положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, затверджену наказом Державної екологічної інспекції України від 20 лютого 2023 року № 30, Державна екологічна інспекція Центрального округу є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюються на територію Полтавської та Черкаської областей.

Відповідно до п.п. 9, 10 положення інспекція пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі, внаслідок порушення законодавства з питань, що входять до їх компетенції, та розраховує їх розмір звертається до суду з відповідними позовами. Вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.

Згідно п. й ч.1 ст. 20-2 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Отже, органи екологічної інспекції можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі з позовами щодо відшкодування збитків спричинених нецільовим використанням земельної ділянки.

Згідно до частини першої статті 58 Земельного кодексу України та статті 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайнять, зокрема прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм. Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і в розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Згідно вимог ст. 60 Земельного кодексу України та статті 88 Водного кодексу України, передбачено, що прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектах землеустрою.

В свою чергу, ст. 61 Земельного кодексу України та статті 89 Водного кодексу України

встановлено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності та встановлюються відповідні обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг, а саме: а) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; б) зберігання та застосування пестицидів і добрив; в) влаштування літніх таборів для худоби; г) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; г) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; д) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; е) випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

У відповідності до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; та за змістом статті 81 ЦПК України доказуванню підлягають обставини щодо яких у сторін виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач посилався на те, що Інспекцією, на виконання постанови ВП N? 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області було залучено спеціаліста 20.07.2023 у кримінальному провадженні N 0000406 від 17.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

21.07.2023 обстежено земельну ділянку водного фонду р. Крива Руда, розташовану в межах с. Сидори Кременчуцького району Полтавської області площею 1,3 га, яка самовільно засіяна соєю. За результатами обстеження складено акт обстеження від 21.07.2023, в якому зафіксовано самовільне та нецільове використання земельної ділянки. Даний акт підписано відповідачем без зауважень та відповідачем не оскаржено.

Сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_2 виготовлено план меж земельної ділянки складений за результатами зйомки на території Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, згідно якого площа засіяна соєю на землях водного фонду р. Крива Руда становить 1,3 га. (довідки додаються).

Згідно листа Горбівського старостинського округу Градизької селищної ради від 21.07.2023 N 40 земельна ділянка площею 1,3 га, яка засіяна соєю та розташована натериторії с. Сидори Кременчуцького району Полтавської області і відноситься до земель водного фонду, у власність чи користування громадянам не передавалась.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що фактично спірна земельна ділянка самовільно зайнята відповідачем ОСОБА_1 та використовується останнім не за її цільовим призначенням, що є порушенням ст. ст. 60 61, 125, 126 Земельного Кодексу України, ст. ст. 88, 89 Водного Кодексу України.

В подальшому Інспекцією було складено протокол N? 003086 від 21.07.2023 про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 . Даний протокол також не оскаржувався відповідачем.

Позивачем на виконання вищевказаної постанови Інспекцією проведено розрахунок розміру шкоди щодо самовільного зайняття земельної ділянки - 5090,64 грн, та нецільового використання земельної ділянки-20565,32 грн. та направлено листом до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

Згідно листа Глобинської окружної прокуратури від 30.12. повідомлено Інспекцію, що ухвалою Глобинського районного Полтавської області від 17.08.202 у справі Ne527/1799/23 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України. Шкоду, заподіяну обвинуваченим внаслідок самовільного земельної ділянки у розмірі 5190,64 грн, останнім відшкодовано на стадії досудового розслідування.

У рамках кримінального провадження N? 0000406 від 17.07.2023 питання відшкодування ОСОБА_1 шкоди, завданої внаслідок використання земельної ділянка не за цільовим призначенням не вирішувалося, оскільки в диспозиції статті 197-1 к відсутній припис щодо нецільового використання земельної ділянки.

Вказаним обставинам суд першої інстанції не дав правової оцінки, фактично не встановив обставин по справі та не виконав свого обов`язку, визначеного ст. 89 ЦПК України щодо здійснення оцінки доказів, наявних у справі.

Так, п.б, ч. 1 ст. 212 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша - третя статті 89 ЦПК України).

Однією із підстав для відмови у задоволенні позову, судом першої інстанції вказано на недоведеність позивачем факту належності спірної земельної ділянки до об`єктів земель водного фонду. Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком, оскільки він сформований на підставі довідки ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, яка свідчить про відсутність сформованих земельних ділянок, що в свою чергу не виключає та не спростовує докази надані позивачем та доводи якими останні обґрунтували позовні вимоги.

Встановивши, що невиконання ОСОБА_1 вимог щодо використання земель за цільовим призначенням та їх псування є земельним правопорушенням, за яке також передбачена цивільна відповідальність, у виді відшкодування спричиненої цим шкоди, яка розрахована на підставі Методики № 963 (з відповідними змінами), апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на доведеність матеріалами справи обставин щодо самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем, та нецільового використання земельної ділянки, яка самовільно була ним засіяна соєю, встановлення завданого збитку державі вказаними неправомірними діями, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з ОСОБА_1 шкоди в сумі 20565,32 грн.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України, зважаючи на скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь повивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір як при подачі позовної заяви, так і апеляційної скарги, а саме 7570 грн. (3028 грн. + 4542 грн.).

Враховуючи те, що рішення районного суду підлягає скасуванню, відсутні для стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу, а тому додаткове рішення районного суду слід також скасувати.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Центрального округу - задовольнити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2025 року та додаткове рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Державної екологічної інспекції Центрального округу до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 шкоду, заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 20565,32 грн., зарахувавши вказані кошти на рахунок UA0016672, ГУК у Полтавській області/тг м. Градизьк/24062100, код ЄДРПОУ отримувача 37959255, банк отримувач Казначейство України ( ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної екологічної інспекції Центрального округу судовий збір в сумі 7570 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 08 вересня 2025 року

Головуючий суддя: _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.Б. Бутенко __________________О.І. Обідіна