Провадження №2-др/522/164/25
10 вересня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючої судді Косіциної В.В.,
розглянувши на підставі наявних матеріалів заяву представника заяву представника ОСОБА_1 адвоката Колісника Андрія Івановича про ухвалення додаткового рішення,-
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Рішенням суду від 25 серпня 2025 року позовну заяву задоволено, витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача - ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 12 112,00 гривень.

29 серпня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Колісника Андрія Івановича про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 гривень.

Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року заяву прийнято до розгляду. Встановлено, що розгляд заяви здійснюватиметься без повідомлення сторін.

05 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Костинюка Юрія Дмитровича про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено.

Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки інші судові витрати, які будуть пов`язані із розглядом даної справи.

У позовній заяві позивач зазначив, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень (складання та подання позову), а також планує понести витрат у зв`язку з розглядом справи, зокрема, за участь адвоката у судових засіданнях у розмірі 2 000,00 гривень, якщо засідання відбулося та 1 000,00 гривень, якщо засідання не відбулося із причин, що не залежать від адвоката.

Проте, під час ухвалення рішення, судом не було вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

01 січня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Колісником Андрієм Івановичем було укладено договір про надання правової допомоги №24/01, строком дії до 31.12.2025 року, предметом якого є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів підзахисної особи в будь-якому статусі.

У п.4.1. Договору сторони погодили, що за надання правової допомоги підзахисній особі, останній зобов`язується виплатити адвокату гонорар у порядку та у строки, визначені у додаткових угодах.

01 вересня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Колісником Андрієм Івановичем було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №24, у якому на виконання пункту 4.1. Договору сторони погодили розмір гонорару за надання правової допомоги клієнту, яка складається з наступного:

- 5 000,00 гривень за підготовку позову;

- 2 000,00 гривень за підготовку та участь в с/з;

- 1 000,00 гривень за підготовку до с/з, яке не відбулося не із вини адвоката;

- 3 000,00 гривень за підготовку правової позиції та консультації клієнта.

Згідно акту виконаних (наданих) послуг правової допомоги від 27.08.2025 року, адвокатом були надані наступні види послуг:

- підготовка та подача позову 5 000,00 гривень;

- підготовка правової позиції по справі та перед кожним судовим засіданням 5 000,00 гривень;

- підготовка та участь у с/з 20 000,00 гривень (05.11.2024 року, 10.12.2024 року, 24.02.2025 року, 18.03.2025 року, 28.04.2025 року, 02.06.2025 року, 16.06.2025 року, 07.07.2025 року, 14.07.2025 року, 19.08.2025 року).

Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідно до акту склав 30 000,00 гривень.

Зі змісту копії виписки від 28.08.2025 року про рух коштів по рахунку ФОП вбачається, що ОСОБА_1 перерахував на користь ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 30 000,00 гривень.

У статті 11 ЦПК України вказано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч.ч.5-6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги

Суд вважає, що чинне процесуальне законодавство не містить заборони щодо права суду на зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу за умови, що заявлений розмір таких витрат не відповідає принципу пропорційності, розумності та справедливості, а самі витрати не є фактичними та неминучими.

Тому, під час визначення розміру витрат на професійну правничої допомоги суд повинен встановити наступне:

- чи обґрунтувала особа понесення таких витрат належними та допустимими доказами;

- чи відповідає заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу принципам пропорційності, розумності, та справедливості;

- чи є такі витрати фактичними та неминучими?.

Заява про ухвалення додаткового рішення була доставлена до електронного кабінету ОСОБА_2 28.08.2025 року, що підтверджується квитанцією про доставку документів до зареєстрованого ЕК №4346177.

Ухвала суду про прийняття заяви до провадження від 03.09.2025 року доставлена до електронного кабінету Горіної Наталі Вікторівни 03.09.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Проте, будь-яких заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило.

В той же час, суд керуючись принципами пропорційності, розумності та справедливості вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат не відповідає їм з огляду на наступне.

Щодо витрат на складання позовної заяви, суд зазначає наступне.

Сам відзив є незначним за змістом та складається з 4 аркушів.

У додатках до відзиву відсутні будь-якій документи, отримані представником позивача самостійно (в тому числі шляхом подання адвокатських запитів). Зазначене дає суду підстави вважати, що адвокат не витратив значного проміжку часу для отримання таких додатків.

Суд звертає увагу на те, що зазначена категорія справ характеризується підвищеним рівнем складності.

Визначаючи вартість такої послуги, як складання та подання позову, суд виходить з того, що спірні правовідносини чітко врегульовані чинним законодавством. Між нормами прави відсутні будь-які колізії, що свідчить про сталість та єдність законодавства у цій сфері.

При цьому, судова практика у цій сфері стала та узгоджена між собою, що не вимагає від представника витрати значного часу для її пошуку та/або узгодження правових позицій.

На думку суду, справа не становить значного суспільного інтересу, та впливає виключно на відносини, що виникли між позивачем та відповідачем

Тому, враховуючи зазначене, суд доходить до висновку, що витрати за надання такої послуги, за умови їх відповідності критеріям розумності, справедливості та співмірності повинні становити 4 000,00 гривень.

Щодо витрат на підготовку правової позиції по справі та перед кожним судовим засіданням, суд зазначає наступне.

На думку суду такі витрати є виключною ініціативою представника, оскільки, усі документи по суті справи та заяви/клопотання з процесуальних питань складався безпосередньо адвокатом, будь-яких заяв або клопотань позивач самостійно не подавав. Будь-яких доводів на підтвердження того, що надання такої послуги як консультація не є невідворотною та неминучою до заяви надано не було. Окрім того, у змісті акту приймання передачі не розкрито з приводу якого саме питання (яких документів) надавалася така консультація. Тому, суд вважає, що підстави для відшкодування витрат за зазначену послугу відсутні.

Щодо витрат на участь у судових засіданнях, суд зазначає наступне.

Представник позивача адвокат Колісник Андрій Іванович брав участь у засіданнях по справі, призначених на: 05.11.2024 року (близько 5-ти хвилин), 10.12.2024 року (близько 5-ти хвилин), 24.02.2025 року (близько 5-ти хвилин), 18.03.2025 року (близько 5-ти хвилин), 02.06.2025 року (близько 10-ти хвилин), 16.06.2025 року (близько 15-ти хвилин), 14.07.2025 року (близько 2,5 годин), 19.08.2025 року (близько 1 години)

У акті також зазначено про те, що адвокат брав участь у засіданні по справі, призначеному на 28.04.2025 року, проте, зазначене засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої судді Косіциної В.В. на лікарняному, що підтверджується довідкою.

Наступні судові засідання по справі на думку суду були короткочасними: 05.11.2024 року, 10.12.2024 року, 24.02.2025 року, 18.03.2025 року, 02.06.2025 року, 16.06.2025 року (тривали не більше 20-ти хвилин, що підтверджується протоколами судових засідань, а тому, беручи до уваги рівень складності справи та час, необхідний для підготовки до судового засідання враховуючи факт того, що представник позивача брав участь у судових засіданнях через підсистему ВКЗ, що не вимагало від нього витрачання часу на прибуття до приміщення суду, грошовою сумою, яка б відповідала критерію розумності та співмірності за надані послуги є 1 000,00 гривень, за кожне судове засідання.

Засідання по справі, що відбулися 14.07.2025 року та 19.08.2025 року були тривалими та тривали більше години, що підтверджується протоколом судового засідання по справі, а тому, беручи до уваги рівень складності справи та час, необхідний для підготовки до судового засідання враховуючи факт того, що представник позивача брав участь у судових засіданнях через підсистему ВКЗ, що не вимагало від нього витрачання часу на прибуття до приміщення суду, грошовою сумою, яка б відповідала критерію розумності та співмірності за надані послуги є 2 000,00 гривень, за кожне судове засідання.

Загальний розмір витрат на участь у судових засіданнях, який би на думку суду відповідав критерію співмірності, розумності та допустимості становить 10 000,00 гривень.

Тому, враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 141, 270, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Колісника Андрія Івановича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст додаткового рішення складено та підписано 10 вересня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.