Дата документу 02.09.2025 Справа № 314/1562/25
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №314/1562/25 Головуючий у 1-й інстанції: Кононенко І. О.
Провадження № 22-ц/807/1432/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Полякова О.З., Кухаря С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини.

В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 22 вересня 2001 року укладено шлюб. 18 березня 2008 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області складено актовий запис №45.

За час шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона має захворювання - діагноз ДЦП встановлено у віці 3 років, у зв`язку з чим їй встановлено групу інвалідності з дитинства - перша група «Б» безстроково. Позивач отримує соціальну допомогу у розмірі 4700.00 грн, проте цих коштів не вистачає, щоб забезпечити своє існування, а також потребує значних коштів для лікування, так і для підтримки свого здоров`я. Вважає, що відповідно до ст. 198 СК України, відповідач є здоровим, працездатним, що він зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Дохід відповідача їй невідомий.

На підставі вищевикладеного, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки з інвалідністю у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб починаючи з дати подання позову до суду довічно.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 травня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 як повнолітньої непрацездатної дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 01 квітня 2025 року - на весь час встановлення інвалідності (довічно).

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави, судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 травня 2025 року скасувати у частині визначення розміру аліментів. Прийняти нове рішення, яким зменшити розмір аліментів на утримання позивачки з урахуванням обставин, викладених відповідачем у апеляційній скарзі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому відповідач не мав можливості надати докази, для повноти ухвалення рішення. Суд не врахував що він наразі перебуває у іншому шлюбі з ОСОБА_5 , від якого мають спільну дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на його утриманні, що відповідно до ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того просить врахувати, що від першого шлюбу з ОСОБА_4 у нього було народилося дві доньки. На сьогоднішній день, навіть після досягнення дітьми повноліття, він приймає безпосередню участь у житті доньок. Крім того, постійно надавав, надає добровільну допомогу позивачці у вигляді грошових коштів, одягу, ліків, продуктів харчування, подарунків. Під час їхнього спілкування позивачка жодного разу не заявила про те, щоб він надав певну суму для її потреб, чи укласти нотаріально посвідчений договір для її утримання. Наголошує на тому, що він допомагає завжди коли є можливість, ніколи не відмовляв у допомозі.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Василенко Л.О. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1,2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частину шосту статті 19 доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 460-1X від 15 січня 2020: в редакції Закону № 3831-1X від 19 червня 2024 року відповідно до якої малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства ( материнства)

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн (3028,00 грн Х 30 = 90 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що предметом позову в цій справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та враховуючи зміни в п. 3 ч. 6 статті 19 ЦПК України в редакції Закону № 3831-1X від 19.06.2024, що дана справа відноситься до малозначних справ, тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 та 3 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , а рішення суду зміні, з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня донька відповідача у справі має захворювання діагноз ДЦП встановлено у віці 3 років, у зв`язку з чим встановлено інвалідність з дитинства перша група «Б» безстроково, потребує матеріальної допомоги у зв`язку із станом здоров`я. Відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував. З урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, суд вважав за доцільне стягувати аліменти на користь позивачки з відповідача саме у заявленому нею розмірі 1/4 частини від всіх його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, починаю з дня пред`явлення позову на весь час встановлення інвалідності (довічно).

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 22 вересня 2001 року, видане 22 вересня 2001 року Купріянівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, 22 вересня 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №04 (а.с.48).

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 видане 16 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, 18 березня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №45 (а.с.50).

Відповідач, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Купріянівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області видане Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , про що зроблено відповідний актовий запис №09 (а.с.11,49).

ОСОБА_2 є інвалідом першої групи з дитинства підгрупи «Б» безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААВ №625580 ( а.с. 16-18).

Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано 18 березня 2008 року , актовий запис № 45, що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_4 від 18 березня 2008 року ( а.с. 11).

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 виданого 18 липня 2009 року Купріянівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, 18 липня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №10 (а.с.51).

Від даного шлюбу, у них народилася дитина, син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , видане 26 серпня 2009 року Купріянівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, про що зроблено відповідний актовий запис №07, в графі батько записано ОСОБА_1 , в графі мати записано ОСОБА_9 (а.с.52).

Відповідно до довідки про доходи виданої Державною установою «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» від 17 червня 2025 року за вих. №3/448, ОСОБА_1 працює в установі з 02 лютого 2024 року на посаді молодший інспектор 1-ої категорії відділу режиму і охорони, та з 01 січня 2025 року по 31 травня 2025 року нараховано заробітну плату у розмірі 75 458, 20 грн, компенсація прибуткового податку 13 582,48 грн (а.с.54).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята, десята статті 7 СК України).

Главою 16 Розділу ІІІ СК України регламентовано підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

У частині першій статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними є особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до закону.

Особою з інвалідністю є повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність, а дитиною з інвалідністю є особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність (стаття 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні").

Отже, повнолітньою непрацездатною дитиною у розумінні статті 198 СК України є повнолітні син або дочка, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.

Звертаючись до суду з цим позовом, про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання як повнолітньої доньки, позивачка обґрунтовувала встановленою їй непрацездатністю (стаття 198 СК України).

Повнолітня донька ОСОБА_1 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи « Б», безстроково, згідно закону уважається непрацездатною особою, потребує матеріальної допомоги, а тому має право на утримання зі сторони своїх батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За нормами ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку яка в силу свого здоров`я є непрацездатною, суд першої інстанції не встановив наявності обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої доньки ОСОБА_10 у визначеному позивачем розміру аліментів.

Водночас в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не встановив належними доказами обставини щодо матеріального стану відповідача та спроможність надавати позивачу аліменти у розмірі, визначеному позивачем, а саме 1/4 частини заробітку ( доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Не врахував, що на утриманні відповідача знаходиться інша неповнолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_6 від 26 серпня 2009 року ( а.с. 52).

Відповідно до довідки про доходи Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань № 11» вбачається, що ОСОБА_1 займає посаду молодшого інспектора 1-ої категорії відділу режиму і охорони та його заробітна плата за п`ять місяців за період з 01 січня 2025 року по 31 травня 2025 року становить 75458, 20 грн компенсація прибуткового податку становить 13582, 48 грн ( а.с. 54).

Отже, місячна заробітна плата відповідача з урахуванням податку становить 12375, 14 грн ( 75468, 20-13582, 48: 5), а 1/4 частина від цієї суми становить 3093, 78 грн.

Отже, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього доньки, яка є особою з інвалідністю з дитинства 1 групи «Б», безстроково, суд мав прийняти до уваги вказані обставини.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання своєї повнолітньої дочки, яка є інвалідом з дитинства 1 групи «Б», безстроково, є непрацездатною та потребує постійного догляду та лікування, отримує соціальну допомогу у розмірі 4700.00, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону, але разом з тим не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів як 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу).

При визначенні розміру аліментів, суд апеляційної інстанції приймає до уваги надані відповідачем докази, зокрема щодо наявності на його утриманні неповнолітньої сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір його місячної заробітної плати 12375, 14 грн.

Таким чином, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів з урахуванням цих обставин підлягає зменшенню до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 01 квітня 2025 року на весь час встановлення інвалідності ( довічно).

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 травня 2025 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 ), як повнолітньої непрацездатної дитини, з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 01 квітня 2025 року - на весь час встановлення інвалідності (довічно).

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 02 вересня 2025 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Поляков О.З. Кухар С.В.