БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/1029/25 провадження № 2-з/361/91/25
У Х В А Л А

«02» вересня 2025 року м.Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Василишин В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 361/1029/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними правочинів та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

28 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення даного позову, в якій просить заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно: державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим акредитованим суб`єктам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської Севастопольської міських, районних у міста Києві та Севастополі державних адміністраціях), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим та виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , крім як виконання судових рішень, які набрали законної сили щодо цього майна. Метою вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів, а також можливість реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від

22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно із пунктами 3, 4, 7 частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову, або обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості потрібні для забезпечення позову.

Дана заява про забезпечення позову не містить в собі актуальних відомостей (станом на день звернення до суду) про власника нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , заборону вчинення реєстраційних дій щодо якого позивач просить застосувати. З метою уникнення порушення прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб вказана заява підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до частини десятої статті 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 260, 353 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 361/1029/25 повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин