Справа № 204/912/25
Провадження № 2-з/204/67/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

03 вересня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Чудопалової С.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шпакової Тетяни Сергіївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Дніпровська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести самочинно збудований гараж,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Шпакова Т.С. звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести самочинно збудований гараж. Ухвалою судді від 06.02.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі.

29.08.2025 до суду надійшла заява адвоката Шпакової Т.С. про вжиття заходів забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності/довірчої власності 42103565. Заява обґрунтовується тим, що відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 28.08.2025 право власності на спірний гараж зареєстровано за ОСОБА_2 , який всупереч норм чинного законодавства самочинно збудував гараж, на земельній ділянці, яка належала на праві власності ОСОБА_3 на момент зведення самочинного будівництва, а наразі належить ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання. Враховуючи підстави заявленого позову в якому відображено незаконні дії ОСОБА_2 та приймаючи до уваги, що останній з метою ускладнення розгляду справи, може затягувати судовий процес та створити штучним образом «доброчесних» власників, що може ускладнити виконання рішення суду в майбутньому, у випадку задоволення позову, наявні обґрунтовані підстави для забезпечення позову та заборони вчинення дій відносно спірного об`єкту нерухомості . Згідно із положеннями ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Згідно протоколу розподілу вказану заяву передано судді Чудопаловій С.В. 01.09. 2025 . Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Пункт 1, 2 частини 1ст. 150 ЦПК Українипередбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Згідно з ч. 3ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно із п.п. 4, 5, 6Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимогі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття. Між сторонами існує спір та предметом позову є вимога позивача до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести самочинно збудований гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.05.2021, за ОСОБА_2 (відповідачем) на праві власності було зареєстровано гараж літ. Р, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2021, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Якуба О.А.. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Арешт майна і заборона вчиняти будь які реєстраційні дії є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Відповідно до п. 20 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (ст. 151, 152 ЦПК) та накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися або користуватися спірним майно), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. До того ж заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють лише до ухвалення остаточного рішення в справі. Також судом ураховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 24квітня 2024року у справі № 754/5683/22,відповідно до якої Цивільний процесуальний закон не забороняє вживати заходи забезпечення позову у справі, рішення у якій не підлягає примусовому виконанню, якщо забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача. І навпаки, якщо рішення у справі підлягатиме примусовому виконанню, вжиття заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, не завжди може бути необхідним та співмірним із пред`явленими вимогами позову і відповідати характеру порушеного права позивача. У ч. 1 ст. 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, серед яких у пункті 1 законодавець вирізняє накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Тому ВП ВС констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням встановлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов до висновку про те, що вимоги заявника стосовно забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є обґрунтованими, законними та співмірними із позовними вимогами, які заявником заявлено у справі № 204/912/25 та з урахуванням того, що спір виник саме стосовно вказаного майна, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, при цьому заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду. Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності її вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-153,259,260,353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шпакової Тетяни Сергіївни про застосування заходів забезпечення позову -задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме гараж літ. Р, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності/довірчої власності 42103565, що на праві власності належить ОСОБА_2 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя С.В.Чудопалова