Справа № 931/497/25
Провадження № 2/931/271/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Гупалик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

07.07.2025 року позивач - акціонерне товариство "Кредобанк" (далі - АТ "Кредобанк") звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що 10.07.2019 року між відповідачем та АТ "Кредобанк" було укладено кредитний договір № СL-205633, відповідно до якого АТ "Кредобанк" надав відповідачеві кредит в розмірі 35000,00 грн, згідно з умовами якого ОСОБА_1 зобов`язується в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним кредитним договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та умовах, що передбачені договором.

Зазначає, що АТ "Кредобанк" свої зобов`язання перед відповідачем виконав, однак станом 17.06.2025 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед АТ "Кредобанк" в сумі 85461,42 грн, в тому числі: 29296,70 грн - заборгованість за кредитом, 56164,72 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Просить стягнути з відповідача дану суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідач у судове засідання не з`явилась повторно, хоча була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи згідно з вимогами ст.128 ЦПК України судовими повістками про виклик до суду за її зареєстрованим місцем проживання. Про поважні причини неявки не повідомила, будь яких клопотань, заяв, відзиву на позов від неї не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 10.07.2019 року між ОСОБА_1 та АТ "Кредобанк" було укладено кредитний договір № СL-205633.

Як вбачається з копії кредитного договору № СL-205633 від 10.07.2019 року, банком було погоджено з відповідачем як позичальником надання кредиту в розмірі 35000,00 грн на 60 місяців - до 09.07.2024 року, на погоджених сторонами умовах розділу 2 договору. Відповідач зобов`язувалася використати кредит на цілі, вказані в договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Погашення кредиту відповідач повинна була здійснювати шляхом внесення 60 платежів в розмірі по 2143 грн, щомісячно, в період з 10.07.2019 року по 09.07.2024 року (п.п.6.2, 6.3 договору) (а.с.6-11).

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 35000 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 40212204 від 10.07.2019 року (а.с. 63).

За користування кредитом відповідач зобов`язувалася сплачувати банку 69,99 % річних, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 97,37%, що зазначено в п.4.1, п. 4.5 договору, паспорті споживчого кредиту (а.с. 6, 10).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 17.06.25 року (з урахуванням сплачених сум) становить 85461,42 грн, в тому числі: 29296,70 грн - заборгованість за кредитом, 56164,72 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а. с. 30).

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № СL-205633 від 10.07.2019 року, суд зазначає, що він розрахований не правильно і підлягає перерахунку, виходячи з наступного.

Так, суд наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Разом з цим, зі спливом строку кредитування, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит, виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Суд зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Проте суд підкреслює, що зазначене не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.

Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання, зазначене є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду № 910/4518/16 від 05 квітня 2023 року.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

У справі, яка розглядається, за умовами укладеного між сторонами договору № СL-205633 від 10.07.2019 року, останній укладено на строк 60 місяців, з 10.07.2019 по 09.07.2024. Відтак, в межах строку кредитування відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за кредитним договором до 17.06.2025 року, що не відповідає зазначеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Як вбачається із розрахунку заборгованості АТ "Кредобанк", сума нарахованих відсотків по договору за період з 10.07.2019 по 09.07.2024 становить 108615,25 грн, сума сплачених відповідачкою відсотків - 71189,70 грн, внаслідок чого до примусового стягнення за цим договором підлягає сума відсотків в розмірі 37425,55 грн (108615,25 грн-71189,70 грн).

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Кредобанк» не повернуті в повному обсязі, ОСОБА_2 суми боргу не оспорила, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № СL-205633 від 10.07.2019 року в сумі 66722,25 грн, в тому числі: 29296,70 грн - заборгованість за тілом кредиту, 37425,55 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом в межах строку кредитування. У задоволенні решти вимог необхідно відмовити.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією. Отже, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1891,17 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 77, 81, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1, 3, 509, 526, 530, 626, 628, 634, 638, 1049, 1054 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 в користь Акціонерного товариства "Кредобанк" (адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, 78, ) заборгованість за кредитним договором № СL-205633 від 10.07.2019 року в сумі 66722 (шістдесят шість тисяч сімсот двадцять дві) грн 25 коп., з яких: 29296,70 грн - заборгованість за тілом кредиту, 37425,55 грн - заборгованість за відсотками, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1891 (одна тисяча вісімсот дев`яносто одна) грн 17 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба