Справа №155/1458/14-ц
Провадження №6/155/19/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при секретарі судових засідань Воронюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ТОВ «Дебт Форс», про заміну стягувача у виконавчому листі та видачу дублікату виконавчого листа

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Дебт Форс» 21 серпня 2025 року звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, та видачі дублікату виконавчого листа.

Заяву обґрунтовує, що 21 жовтня 2014 року Горохівським районним судом Волинської області ухвалено рішення у справі №155/1458/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» солідарно заборгованості за кредитним договором №0.

Також зазначає, що 01 лютого 2021 року ухвалою Горохівського районного суду Волинської області, замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал».

Вказує, що 26 січня 2023 року, між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Каспсіс Фінанс» було укладено договір №26-01/23 про відступлення прав вимоги, в тому числі за кредитним договором №0.

Також, вказує, що 25 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено договір №25-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого останній набув право вимоги за кредитним договором №0.

Зазначає, що 27 травня 2019 року, Горохівський районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області у виконавчому провадженні №50706873, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, проте копію зазначеної постанови разом з виконавчим документом стягувачем не отримано. Також, відповідно до Інформації про виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_2 , на примусовому виконанні в Державній виконавчій службі відсутні відкриті виконавчі провадження. Виконавчий лист в ТОВ «Дебт Форс» відсутній, строки для примусового їх виконання не пропущені.

Враховуючи наведене, просить суд замінити стягувача у виконавчому листі Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у справі №155/1458/14-ц, та видати дублікат виконавчого листа.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, в подані суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представники заінтересованих осіб та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили, заяви, клопотання від них на адресу суду не надходили.

Абзацом 2 частини 3 статті 442 ЦПК України, визначено, що неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З огляду на надані заявником докази, які містяться в матеріалах заяви, суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності сторін.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 21 жовтня 2014 року в цивільній справі №155/145//14-ц стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» солідарно 1271119,10 кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 1827,00 судових витрат. Стягнуто із ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 1827,00 судових витрат (а.с.51,52).

Згідно з копією ухвали Горохівського районного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року, замінено вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд.5-Б., м. Київ, 04053) у справі №155/1458/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 (а.с.115-116).

Відповідно до копії договору №26-01/23 від 26 січня 2023 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за кредитним договором №0, ТОВ «Кампсіс Фінанс», що також підтверджується реєстром боржників до договору №26-01/23 (а.с.134-137).

Згідно з копією договору №25-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 25 травня 2023 року, ТзОВ «Кампсіс Фінанс» відступив права вимоги за кредитним договором №0 на користь ТзОВ «Дебт Форс», що також підтверджується реєстром боржників до договору №25-05/23 (а.с.139-143).

Таким чином, ТзОВ «Дебт Форс» є новим стягувачем у правовідносинах та набуло право вимоги до боржника.

Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією. Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Отже, законодавством чітко визначено, що заінтересована сторона має право звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, у разі заміни кредитора у зобов`язанні правонаступником, а суд замінює сторону виконавчого провадження правонаступником.

Відповідно до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21.03.2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» в частині заміни стягувача у виконавчих листах обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого листа, суд приходить до наступного висновку.

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватися у випадках втрати його оригіналу та у межах строку пред`явлення його до виконання.

Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними та допустимими доказами для підтвердження факту втрати виконавчого документу мають бути саме письмові докази.

Усупереч указаній нормі, заявник не надав жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що стягувачем втрачено оригінал виконавчого листа, а також те, що оригінал виконавчого листа загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Також суду не надано доказів, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист - не виконано; не доведено, що не проведено стягнення з боржника за виконавчим листом, дублікат якого заявник просить видати.

Законодавець визначив, що необхідною передумовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду з відповідною заявою в межах строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином,суд вважає,що заявником не надано належних і достовірних доказів втрати виконавчого документу.

Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд встановив, що на час видачі судом оригіналу виконавчого листа (09.08.2013 року) діяв ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 вересня 1999 року №606-XIV.

Відповідно до ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день видачі судом виконавчого документу) строк пред`явлення виконавчого документу до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18).

Згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18) при вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

У постанові Верховного Суду від 19.04.2021 у справі №2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09.10.2019 у справі №2-6471/06, від 03.02.2021 у справі №643/20898/13-ц, від 23.06.2021 у справі №2-162/12.

Відповідно до вимог ч. ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Усупереч указаній нормі, заявник не надав жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що стягувачем втрачено оригінал виконавчого листа, а також, що оригінал виконавчого листа загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Твердження представника заявника, що в ТОВ «Дебт Форс» відсутній оригінал виконавчого листа є безпідставним, оскільки під час укладання Договору № 25-05/23 від 25 травня 2023 року про відступлення прав вимоги, укладеного між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс», представники останнього мали можливість ознайомитися із всіма документами щодо предмету договору, в тому числі і щодо стану виконання судового рішення та наявності виконавчого листа.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для видачі дублікату виконавчого листа, а тому в задоволенні заяви ТзОВ «Дебт Форс» в частині видачі дубліката виконавчого листа слід відмовити.

Керуючись ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дублікату виконавчого листа - задовольнити частково.

Замінити первісного стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконавчому листі в справі №155/1458/14-ц, боржник ОСОБА_2 .

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 02 вересня 2025 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана