АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року

м. Чернівці

Справа № 713/1642/25

провадження № 822/675/25-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Височанська Н.К., Перепелюк І.Б.,

за участю секретаря Скулеби А.І.,

учасники справи:

заявниця ОСОБА_1 ,

зацікавлена особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 червня 2025 року,

головуючий у суді першої інстанції суддя Кибич І.А.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у вищевказаній справі.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги не відносяться до вимог, які повинні розглядатися у порядку окремого провадження, оскільки між сторонами існує спір про право.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, оскаржувана ухвала є необґрунтованою та прийнятою без всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження прийшов до помилкового висновку про те, що у вказаних правовідносинах є спір про право.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що "у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів".

Подібного висновку дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 справа № 560/17953/21.

Як регламентовано ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

З наведених обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , з метою отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.

Таким чином, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , на підставі ч.4 ст. 315 ЦПК України, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю із померлим необхідно ОСОБА_1 для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, як членом сім`ї, що не дає підстав вважати наявним спір про таке право, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 сім'ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Тобто, вказана виплата виплачується Міністерством оборони України і стосується всіх членів сім`ї. Таким чином, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність спору про право, як самої заявниці з Міністерством оборони України, так і з іншими спадкоємцями.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вважає себе особою, яка згідно із Законом має право на отримання грошової виплати, та вчиняють певні дії щодо отримання зазначеної грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 .

Таким чином, факти, про встановлення яких просить заявниця, не підлягають встановленню у порядку окремого провадження, оскільки із наявних матеріалів справи встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Також слід зазначити, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду щодо вирішення питання про встановлення факту проживання однією сім`єю з братом ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У провадженні судів знаходилися справи: 713/2507/22, 713/348/23,713/1418/24, 713/3634/25.

Як убачається з постанови Чернівецького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року у справі № 713/3634/24 у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 малолітнього ОСОБА_6 , малолітнього ОСОБА_7 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_5 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду, мотивоване тим, що позивачкою ОСОБА_1 не надано належних, достатніх та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували існування визначених нормами матеріального права умов, які б давали підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю, а саме: ведення спільного господарства позивачки та її брата ОСОБА_2 протягом тривалого часу до його загибелі, наявності у них спільного бюджету (спільного придбання нерухомого чи рухомого майна, сплати спільних рахунків, понесення інших витрат в інтересах сім`ї, тощо) та побуту, взаємних прав та обов`язків та інших обставин, що можуть свідчити про реальність сімейних стосунків між особами саме у період часу, що передував його загибелі.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_1 , пред`явленого до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дійшов висновку про те, позивачка пред`явила позов до неналежних відповідачів, а в решті суд апеляційної інстанції погодився з висновками Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2025 року.

Вказана постанова набрала законної сили.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про залишення заяви без розгляду, оскільки вбачається спір про право.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не свідчать про помилковість ухвали та постановлення її з порушенням норм процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 05 вересня 2025 року.

Головуючий М. І. Кулянда

Судді: Н.К. Височанської

І.Б. Перепелюк