Справа № 162/724/25
Провадження № 2/162/274/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судового засідання Будько І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на зняття з реєстрації та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей без згоди батька

ВСТАНОВИВ:

Від позивача 11.07.2025 до Любешівського районного суду Волинської області надійшов вказаний позов.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 15.09.2021. у шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишились проживати з позивачем. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.10.2023 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на кожного з дітей по 4000 гривень до досягнення ними повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, що свідчить про самоусунення останнього від утримання дітей. Місце проживання сина ніде не зареєстроване, а дочка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Із 13.02.2024 позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . Після оформлення права власності на будинок позивач звернулася у відділ ЦНАП Любешівської селищної ради з метою реєстрації місця проживання сина та перереєстрації місця проживання дочки за цією адресою. Однак позивачу відмовили у зв`язку з відсутністю згоди іншого з батьків - ОСОБА_2 . Отримати згоду від відповідача у позасудовому порядку неможливо. Вказане суперечить інтересам дітей та суттєво обмежує реалізацію їх прав. Зокрема, без реєстрації місця проживання сина позивач не може оформити йому посвідчення дитини, яка потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС, що обмежує його право на соціальний захист. На підставі викладеного, з метою найкращого забезпечення інтересів дітей, позивач просить надати їй дозвіл на зняття із зареєстрованого місця проживання ОСОБА_5 та реєстрацію місця проживання останньої та ОСОБА_6 разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_2 без згоди батька дітей ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 26.08.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зокрема зазначила, що наразі виникають проблеми щодо оформлення сина у навчальний заклад у зв`язку із відсутністю прописки та виготовлення ряду документів. Діти з моменту розлучення постійно проживають з нею та перебувають на повному її утриманні. Батько фактично усунувся від виховання дітей, їх не відвідує та не сплачує аліменти. Усі прохання надати письмовий дозвіл на реєстрацію дітей з метою вирішення вказаного питання в позасудовому порядку були проігноровані відповідачем, як і сам судовий розгляд, на який він не з`явився жодного разу. Тому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки немає іншого способу зареєструвати дітей.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку ч.10 ст.187 ЦПК України через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 15.09.2021 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копії свідці про народження, виданих повторно 23.08.2022 серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 ).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.10.2023 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 4000 (чотири тисячі) грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.08.2023 року; стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі - 4000 (чотири тисячі) грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.08.2023 року.

Актом про факт проживання громадян на території Любешівської селищної ради від 13.07.2023 та актом обстеження житлово-побутових умов проживання на території Любешівської селищної ради від 10.07.2025 встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають фактично без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 з 2020 року по цей час.

Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 02.07.2025 №11666 по виконавчому провадженні НОМЕР_5 та №11667 по виконавчому провадженні №73461687 станом на 30.06.2025 борг ОСОБА_2 по аліментах на утримання ОСОБА_5 становить 16262,44 гривень, на утримання ОСОБА_6 - 22709,68 гривень.

Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав №359203422 від 20.12.2023 та №365678455 від 13.02.2024 позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ; дочка ОСОБА_5 - за адресою АДРЕСА_1 ; відомості про місце реєстрації сина ОСОБА_6 відсутні (витяги з реєстру територіальної громади №2024/001662194 від 16.02.2024; №2023/010436124 від 20.12.2023 та №2025/008892514 від 03.07.2025 відповідно).

Відповідно до листа Любешівської селищної ради №2306/04-06/2-24 від 01.12.2024 позивачу ОСОБА_1 роз`яснено, що причиною відмови у здійсненні реєстраційних дії щодо зміни місця проживання неповнолітніх дітей є відсутність згоди іншого з батьків - ОСОБА_2 .

Крім того, судом встановлено, що позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати згоду на реєстрацію місця проживання дітей за місцем її проживання, однак відповідач не вчиняв будь-яких дій щодо надання такої згоди.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати письмову згоду на реєстрацію місця проживання (перебування) їх дітей за адресою, де вона постійно проживає, але відповідач відмовляється надати таку згоду офіційно.

Відповідач доказів на спростування вказаної обставини не надав.

Згідно із ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За змістом ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з пунктом 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати/зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

Відповідно до п. 16 і 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку.

Пунктом 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Байт і Кеннеді проти Німеччини , справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини).

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Судом встановлено, що батько дитини не вчиняє будь-яких дій щодо реєстрації місця проживання малолітніх дітей та щодо надання згоди на їх реєстрацію за місцем проживання зі своєю матір`ю, що суперечить інтересам дітей та суттєво обмежує реалізацію їх прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що отримати в добровільному порядку згоду батька на реєстрацію дітей не вбачається можливим, відповідач ухилився від участі в розгляді цієї справи та жодних заперечень щодо позову суду не надав, суд, виходячи з пріоритету інтересів дітей, необхідності їх найкращого забезпечення, враховуючи обставини цієї справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 258-259, 265, 279, 280-282 ЦПК України, ст.. 15, 16, 29 Цивільного кодексу України, ст. 160 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства»

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на зняття з реєстрації та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей без згоди батька.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на зняття із місця реєстрації дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди батька ОСОБА_2 .

Надати ОСОБА_1 дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_2 без згоди батька ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ