Справа № 669/702/25
Провадження № 4-с/669/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Давидюка О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Бульбах Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчих провадженнях № 68834307 та № 68840596,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2025 року (зі збільшеними вимогами скарги від 18 серпня 2025 року) ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою, поданою її представником адвокатом Орендарчук В.О. через підсистему «Електронний суд», на бездіяльність державного виконавця Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту державний виконавець), в якій просила:

- визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття (припинення) арештів з належного їй майна;

- зобов`язати Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешти, накладені в межах виконавчих проваджень № 68834307 та № 68840596, боржником за якими визначено ОСОБА_1 ;

- виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, що внесені в межах виконавчих проваджень № 68834307 та № 68840596.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначила, що 17 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною (далі по тексту приватний нотаріус Солонець Т.М.) вчинено виконавчий напис № 6249 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором № 1373615 від 15 квітня 2021 року в розмірі 16050 грн, який укладений між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (), правонаступником всіх прав та обов`язків за Договором факторингу № 2610 від 20 жовтня 2021 року є ТОВ «Фінансова компанія управління активами» ().

На підставі виконавчого напису від 17 грудня 2021 року № 6249, вчиненим приватним нотаріусом Солонець Т.М., старшим державним виконавцем Білогірського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області ЦЗ МРУ МЮ (м. Хмельницький) Данилюком Д.О. (далі по тексту - старший державний виконавець Данилюк Д.О.) 20 квітня 2022 року було відкрито виконавче провадження № 68840596, матеріали виконавчого провадження внесені до автоматизованої системи виконавчого провадження за адресою в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/, де також забезпечена можливість онлайн-оплати, ідентифікатор для доступу 59ЕАД7ГД9ДГА.

18 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. (далі по тексту приватний нотаріус Сазонова О.М.) вчинено виконавчий напис № 1802 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал» заборгованості за кредитним договором № 1780132 від 08 квітня 2021 року в розмірі 35729,94 грн, який укладений між нею та ТОВ «Лінеура Україна» (), правонаступником всіх прав та обов`язків за Договором факторингу № ККЛУ-20082021 від 20 серпня 2021 року є ТОВ «ФК «Кредит капітал» ().

На підставі виконавчого напису від 18 листопада 2021 року № 1802, вчиненим приватним нотаріусом Сазоновою О.М., старшим державним виконавцем Данилюком Д.О. 20 квітня 2022 року відкрито виконавче провадження № 68834307, матеріали виконавчого провадження внесені до автоматизованої системи виконавчого провадження за адресою в мережі Інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/, де також забезпечена можливість онлайн-оплати, ідентифікатор для доступу 954806Г09В4А.

В ході примусового виконання виконавчих написів у виконавчих провадженнях № 68834307 та № 68840596 було накладено арешт на все нерухоме майно.

06 червня 2023 року на підставі постанов про передачу матеріалів виконавчого провадження виконавчі провадження № 68834307 та № 68840596 були передані з Білогірського відділу ДВС до Ізяславського відділу ДВС, а згідно постанов про прийняття до виконання виконавчого провадження від 19 липня 2023 року були прийнятті до виконання заступником начальника відділу Ізяславського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального МУМЮ (м. Київ) Ліщуком Юрієм Володимировичем (далі по тексту - заступник начальника Ізяславського відділу ДВС Ліщук Ю.В.).

14 грудня 2023 року заступником начальника Ізяславського відділу ДВС Ліщуком Ю.В. були винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчих провадженнях № 68834307 та № 68840596 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ був повернутий стягувачеві.

При цьому, арешти накладені в ході виконання виконавчого напису від 17 грудня 2021 року № 6249 (ВП 68840596) та виконавчого напису від 18 листопада 2021 року № 1802 (ВП 68834307) на все належне їй майно не зняті і залишаються активними по день звернення до суду з даною скаргою, про що їй нещодавно стало відомо, у зв`язку з чим вона звернулася до Ізяславського відділу ДВС із заявами про зняття арешту з майна.

Білогірським районним судом Хмельницької області 18 квітня 2025 року у справі № 669/205/25 винесено рішення, яким визнано виконавчий напис № 18022 від 18 листопада 2021 року вчинений приватним нотаріусом Сазоновою О.М. таким, що не підлягає виконанню.

Білогірським районним судом Хмельницької області 29 травня 2025 року у справі №669/207/25 винесено рішення, яким визнано виконавчий напис № 6249 від 17 грудня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Солонець Т.М. таким, що не підлягає виконанню.

Після чого ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до Ізяславського відділу ДВС з вимогою зняти існуючі арешти на належне їй майно.

Відповідно до листів Ізяславського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області №25.11-26/48083; 25.11-26/48519 від 22 липня 2025 та 23 липня 2025 року їй відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна у зв`язку з відсутністю у Ізяславському відділі ДВС правових підстав для припинення арешту майна (коштів) накладених в ході виконання виконавчих проваджень № 68840596 та № 68834307, а тому для вирішення даного питання порекомендовано звернутися до суду.

В даних листах зазначено, що згідно відомостей, що містяться в архіві Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні Ізяславського відділу ДВС перебували виконавчі провадження № 68840596 з примусового виконання виконавчого напису № 6249 виданого 17 грудня 2021 року та № 68834307 з примусового виконання виконавчого напису № 18022 виданого 18 листопада 2021 року, які 14 грудня 2023 року завершені на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі написи повернуті стягувачам. Крім того, у листі зазначено, що завершення виконавчого провадження із вищезазначених підстав не передбачає зняття арешту з майна (коштів) боржника накладеного в ході виконання рішення.

ОСОБА_1 вважає, що накладений арешт на належне їй майно за відсутності виконавчих проваджень, в межах яких він накладався, є порушенням її прав, як власника майна, вільно розпоряджатися належним їй майном, що стало приводом для звернення до суду з даною скаргою.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2025 року скаргу призначено до розгляду по суті. Скаржник ОСОБА_1 та її представник адвокат Орендарчук В.О. в судове засідання, яке було призначено на 25 серпня 2025 року, не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій вона просила судове засідання проводити у їхній відсутності, вимоги, викладені в скарзі та в заяві про збільшення вимог, підтримала повністю, просила скаргу задовольнити. Представник Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщук Ю.В. в судове засідання, яке було призначено на 25 серпня 2025 року, також не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи завершувати у його відсутності.

Вислухавши пояснення учасників справи в судовому засіданні, яке відбулося з їхньою участю 15 серпня 2025 року, дослідивши матеріли справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, всебічно та об`єктивно встановивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 18 листопада 2021 року приватним нотаріусом Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 1802 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит капітал» заборгованості за кредитним договором № 1780132 від 08 квітня 2021 року в розмірі 35729,94 грн, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна».

Правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «Лінеура Україна» за Договором факторингу № ККЛУ-20082021 від 20 серпня 2021 року є ТОВ «ФК «Кредит капітал» ().

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 68834307 від 20 квітня 2022 року на підставі зазначеного виконавчого напису старшим державним виконавцем Данилюком Д.О. 20 квітня 2022 року було відкрито виконавче провадження № 68834307 (а.с. 7).

17 грудня 2021 року приватним нотаріусом Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис № 6249 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором № 1373615 від 15 квітня 2021 року в розмірі 16050 грн, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за Договором факторингу від 20 жовтня 2021 року № 2610 є ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 68840596 від 20 квітня 2022 року на підставі зазначеного виконавчого напису старшим державним виконавцем Данилюком Д.О. 20 квітня 2022 року було відкрито виконавче провадження № 68840596 (а.с. 8).

В ході примусового виконання виконавчих написів у виконавчих провадженнях № 68834307 та № 68840596 було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційними довідками про зазначені виконавчі провадження від 25 лютого 2025 року (а.с. 9-10, 18-19).

Згідно вказаних інформаційних довідок про виконавче провадження від 25 лютого 2025 року 06 червня 2023 року на підставі постанов про передачу матеріалів виконавчого провадження виконавчі провадження № 68834307 та № 68840596 були передані з Білогірського відділу ДВС до Ізяславського відділу ДВС, а згідно постанов про прийняття до виконання виконавчого провадження від 19 липня 2023 року були прийнятті до виконання заступником начальника відділу Ізяславського відділу ДВС Ліщуком Ю.В., після чого 14 грудня 2023 року останнім були винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчих провадженнях № 68834307 та № 68840596 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ був повернутий стягувачеві (а.с. 9-10, 18-19, 20, 21).

Рішенням Білогірського районного судом Хмельницької області від 18 квітня 2025 року в справі № 669/205/25, яке набрало законної сили 20 травня 2025 року, визнано виконавчий напис № 18022 від 18 листопада 2021 року вчинений приватним нотаріусом Сазоновою О.М. таким, що не підлягає виконанню (а.с. 30-33).

Рішенням Білогірського районного судом Хмельницької області від 29 травня 2025 року в справі № 669/207/25, яке набрало законної сили 01 липня 2025 року, визнано виконавчий напис № 6249 від 17 грудня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Сазоновою О.М. таким, що не підлягає виконанню (а.с. 24-29).

Після чого ОСОБА_1 30 червня 2025 року звернулася з письмовою заявою до Ізяславського відділу ДВС з вимогою зняти існуючі арешти на належне їй майно.

На її звернення Ізяславський відділ ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області надав письмові відповіді № 25.11-26/48083 від 22 липня 2025 року та № 25.11-26/48519 від 23 липня 2025 року, згідно вказаних листів ОСОБА_1 відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна у зв`язку з відсутністю у Ізяславському відділі ДВС правових підстав для припинення арешту майна (коштів) накладених в ході виконання виконавчих проваджень № 68840596 та № 68834307, а тому для вирішення даного питання порекомендовано звернутися до суду.

Крім того, в листах зазначено, що згідно відомостей, які містяться в архіві Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні Ізяславського відділу ДВС перебували виконавчі провадження № 68840596 з примусового виконання виконавчого напису № 6249 виданого 17 грудня 2021 року та № 68834307 з примусового виконання виконавчого напису № 18022 виданого 18 листопада 2021 року, які 14 грудня 2023 року завершені на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі написи повернуті стягувачам, завершення виконавчого провадження із вищезазначених підстав не передбачає зняття арешту з майна (коштів) боржника накладеного в ході виконання рішення (а.с. 5, 6).

Проте, згідно інформаційних довідок про виконавчі провадження № 68834307 та № 68840596 від 25 лютого 2025 року арешти накладені в ході виконання виконавчого напису від 17 грудня 2021 року № 6249 (ВП 68840596) та виконавчого напису від 18 листопада 2021 року № 1802 (ВП 68834307) на все належне ОСОБА_1 майно не зняті і залишаються активними (а.с. 9-10, 18-19).

Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Єдиного реєстру боржників від 23 липня 2025 року, згідно якої ОСОБА_1 перебуває в Єдиному реєстрі боржників з приводу перебування на виконанні у Ізяславському відділі ДВС виконавчих проваджень № 68834307 та № 68840596 за виконавчим написом від 17 грудня 2021 року № 6249 (ВП 68840596) та виконавчим написом від 18 листопада 2021 року № 1802 (ВП 68834307) (а.с. 11).

Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 448 ЦПК України, скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За змістом ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Положеннями ст. 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частинами 1, 2, 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За змістом ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частина 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»: 1. У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом . 2. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз наведених норм законодавства, яке було чинним на час винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, свідчить про те, що у випадку повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не здійснюється зняття арешту з майна боржника, яке було застосоване в межах відкритого виконавчого провадження.

За таких обставин, державний виконавець повертаючи виконавчий лист стягувачу в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуте стягнення, без зняття арешту з майна боржника діяв правомірно.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника.

Так, згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Жодна з підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття арешту з майна виконавцем у даній справі не встановлена.

Вказаний перелік не містить підстав для зняття державним виконавцем арешту з майна божника за обставин встановлених у цій справі, тож відділ державної виконавчої служби правомірно відмовив скаржнику у знятті арешту.

Поряд із цим, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право суду зняти арешт з майна у всіх інших випадках.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, дії Ізяславського відділу ДВС щодо повернення виконавчих документів (виконавчих написів нотаріуса) стягувачу без зняття арешту з майна та не зняття арешту з майна за зверненням скаржника є правомірними, тому відсутні підстави для задоволення скарги в частині визнання незаконною бездіяльності суб`єкта оскарження.

Питання правомірності бездіяльності суб`єкта оскарження, порушеного стороною виконавчого провадження віднесено до регулювання розділом VII ЦПК України яким передбачено прийняття рішення зобов`язального характеру в разі обґрунтованості скарги (неправомірності оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності), а зміст приписів ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у випадках не віднесених до підстав, обумовлених ч. 4 ст. 59 цього Закону - арешт знімається за рішенням суду.

До таких випадків, коли арешт знімається за рішенням суду можна віднести обставини за яких виконавче провадження відсутнє (закінчене, знищене тощо), стягувач майнових претензій не має, а арешт майна боржника безпідставно триває довгий час.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Поряд із цим, наявність на теперішній час арешту майна боржника жодним чином не співвідноситься з метою застосування такого обтяження, визначеного наведеною нормою Закону України «Про виконавче провадження» та подальше збереження арешту майна боржника не спрямоване на забезпечення виконання рішення суду, що є основною метою арешту у виконавчому провадженні, і відтак такий арешт лише безпідставно впливає на обсяг прав скаржника, як власника арештованого майна, ураховуючи наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Разом з цим, судом встановлено, що стосовно скаржника ОСОБА_1 відсутні відкриті виконавчі провадження, в яких вона є боржником, виконавчі документи (виконавчі написи нотаріуса) визнані такими, що не підлягають виконанню, а арешт триває довгий час.

За таких обставин, вбачається порушення прав боржника, як власника майна, на користування та розпорядження таким майном у зв`язку з існуючим обтяженням майна у вигляді арешту.

Встановивши порушення прав скаржника, як власника майна, суд має відновити такі права керуючись положеннями ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає право суду зняти арешт з майна у всіх інших випадках.

Звідси суд вважає, що вимога скаржника зобов`язального характеру щодо уповноважених осіб суб`єкта оскарження є неефективною, про що свідчить факт завершення виконавчого провадження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб`єкт оскарження не має законодавчих повноважень здійснювати зняття арешту у виконавчому провадженні, яке завершене поверненням виконавчого документа (виконавчого напису нотаріуса) стягувачеві, відтак суд не може зобов`язувати особу вчинити дії, які суперечать закону.

Вказане ще раз підтверджує, що у таких випадках арешт знімається саме рішенням суду.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги діючого законодавства та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, шляхом зняття арешту судом, який був накладений постановою державного виконавця при здійсненні виконання судового рішення.

Крім того, підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 про виключення відомостей про неї, як боржника, з Єдиного реєстру боржників, що внесені у виконавчих провадженнях № 68834307 та № 68840596.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 260-261, 450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчих провадженнях № 68834307 та № 68840596 задовольнити частково.

Зняти арешт, що накладений у виконавчих провадженнях № 68834307 та № 68840596, боржником в яких визначена ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Виключити відомості про боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), з Єдиного реєстру боржників, що внесені у виконавчих провадженнях № 68834307 та № 68840596.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Дата складення повного судового рішення 29 серпня 2025 року.

Суддя Олександр ДАВИДЮК