УХВАЛА

03 вересня 2025 року Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Ковальова І.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області 17 липня 2025 року з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу звернулась ОСОБА_1 .

У позовній заяві позивачка просить суд розірвати між нею та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шлюб, зареєстрований відділом РАЦС столинського районного виконавчого комітету брестської області 07 лютого 2023 року, актовий запис №19.

Причинами для звернення до суду з даним позовом слугувало те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося. На протязі останнього часу подружнього життя відносити між нею та відповідачем постійно погіршувалися. Вони віддалялись один від одного, у них були різні інтереси та коло спілкування, різні уподобання. Крім того, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України та підтримки цієї агресії республікою білорусь у них виникали сварки, непорозуміння та конфлікти, які з часом ставали все частішими та тривалими. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть та такого бажання вона не має, сім`я фактично розпалась.

Як зазначила позивачка, спільних дітей з відповідачем вони від шлюбу не мають.

З долученого до позовної заяви свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 07 лютого 2023 року відділом загс столинського райвиконкому брестської області, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: республіка білорусь брестська область та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Україна, м.Харків зареєстрували шлюб 07 лютого 2023 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 07 лютого 2023 року зроблено запис за №19. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_4 , дружині ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Підстав для застосування альтернативної підсудності ч.2 ст.28 ЦПК України зі змісту позовної заяви не встановлено, позивачем таких доказів не надано.

Статтею 497 ЦПК України визначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.

Загальні правила підсудності судам України цивільних справ з іноземним елементом передбачено ст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до п.7 ч.1 ст.76 вказаного Закону України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо дія чи подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Тобто, якщо укладення шлюбу відбулось на території України, справи щодо розірвання шлюбу з іноземцем можуть бути розглянуті в Україні, а в разі проживання одного з подружжя на території України на час розлучення - то розірвання провадиться за законодавством України.

Визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору. При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, договірної, виключної підсудності.

Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до ч.10 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

При подачі позову до Рівненського міського суду Рівненської області, позивачкою зазначено місце проживання відповідача АДРЕСА_1 ; зареєстрований с.маньковичі, столінській район брестська область, білорусь.

З дослідженої в судовому засіданні відповіді ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області від 29 липня 2025 року, отриманої Рівненським міським судом 31 липня 2025 року вбачається, що ОСОБА_2 , 29 квітня 1994 року ЗАРЕЄСТРОВАНИМ/ЗНЯТИМ З РЕЄСТРАЦІЇ ПО РІВНЕНСЬКІЙ ОБЛАСТІ НЕ ЗНАЧИТЬСЯ.

За змістом статті 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05 листопада 2021 року № 1871-IX (далі Закону № 1871-IX), декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, серед іншого, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою.

Пунктом 58-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» від 25 квітня 2018 року № 322 передбачено, що іноземець або особа без громадянства, які отримали посвідку вперше чи мають посвідку, зобов`язані здійснити декларування/реєстрацію свого місця проживання в порядку, встановленому Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 5 Закону № 1871-IX, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Іноземець, особа без громадянства зобов`язані задекларувати або зареєструвати своє місце проживання та місце проживання дітей віком до 14 років (у тому числі новонароджених дітей), батьками або іншими законними представниками яких вони є, протягом 30 календарних днів з дня отримання посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, або після зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання.

Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Позивачем не надано суду відомостей щодо останнього зареєстрованого місця проживання відповідача на території України, чи відомостей щодо його постійного місця роботи на території України, або наявності у останнього зареєстрованого майна.

Натомість, зазначено місце реєстрації відповідача - с.маньковичі, столінській район брестська область, білорусь.

Суд акцентує увагу заявника на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із позовом (заявою) повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст.175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що ознайомленні з позовною заявою та долученими письмовими доказами було встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано за межами території України, а саме 07 лютого 2023 року відділом загс столинського райвиконкому брестської області; спільних малолітніх або неповнолітні дітей сторони по справі не мають; письмових доказів того, що позивачка не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача не надано; письмового договору/домовленості сторін про розгляд за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них долучено не було; інформація про відмову відповідача розірвати шлюб через органи загс відсутня, тому дану позовну заяву слід вважати не поданою повернути позивачу у зв`язку з її непідсудністю Рівненському міському суду Рівненської області.

Відповідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-УІ сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

Оскільки позовну заяву повернуто позивачу, тому слід повернути і сплачений при подачі позову до суду судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,27,28,260,353,354 ЦКП України, суд,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вважати не поданою та разом з додатками повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 1211,20 грн. згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №26 від 06.08.2024.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов