Справа № 149/2245/24
Провадження № 22-ц/801/1794/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник І. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 рокуСправа № 149/2245/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Ковальчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Литвин Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Костюка Сергія Миколайовича на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 червня 2025 року у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та зустрічну позовну заяву за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували в шлюбі, який 25.05.2023 року розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина ОСОБА_3 , на утримання якої відповідач матеріальну допомогу не надає, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття.

15.08.2025 ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву про оспорювання батьківства, яка обґрунтована тим, що він з 25.02.2022 року мобілізований до Збройних Сил України та безперервно проходить службу. У нього виникли об`єктивні сумніви у тому, що він є батьком Емілії, а тому просить ухвалити рішення про виключення з актового запису відомостей про нього як про батька дитини, стягнути з позивача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, а також призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 червня 2025 року позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства відмовлено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Костюк С.М. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати в частині розміру аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Поворознюк Б.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6, 24 ).

ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 (довідка виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 228 від 28.06.2024 на а.с. 8).

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.05.2023, яке набуло законної сили 23.06.2023 шлюб між сторонами розірвано (копія на а.с. 7).

ОСОБА_2 з 24.02.2022 проходить військову службу в Збройних Силах України є учасником бойових дій (копія посвідчення на а.с. 26, довідка з військової частини на а.с. 27, копія військового квитка на а.с. 28-35, довідки з військової частини на а.с. 99, 100). За період з жовтня 2024 по січень 2025 отримав дохід у розмірі 387 655,64 грн (довідки про доходи на а.с. 177, 178).

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/102-25/5777-БД від 23.04.2025 підтверджено, що ОСОБА_2 , може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , ймовірність даної події складає 99,99999996% (а.с. 155-171).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_2 є працездатного віку, проходить військову службу, на утриманні інших осіб не має, отримує дохід, тобто має матеріальну можливість сплачувати аліменти.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду щодо можливості сплати аліментів, однак щодо визначеного розміру стягуваних аліментів погоджується частково, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( стаття 8 Закону «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до змісту статей 150, 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 181 СК України). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Встановивши ту обставину, що в сторін є малолітня донька, яка проживає з позивачкою та фактично знаходиться на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, а відповідач є здоровою особою працездатного віку, суд першої інстанції, з урахуванням матеріального становища дитини та її матері, дійшов правильного висновку щодо необхідності покладення на відповідача аліментного зобов`язання.

Проте апеляційний суд не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром стягуваних з відповідача аліментів, оскільки такий розмір аліментів не є достатнім та таким, що забезпечить нормальний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Нормами чинного законодавства передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, зокрема, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Встановлено, що за віком відповідач є працездатною особою, військовослужбовець, доказів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, як платника аліментів, що б унеможливлювали сплату ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 суду не надав, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість сплати відповідачем аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що не може братись до уваги та обставина, що ОСОБА_2 як військовослужбовець отримує значний дохід, у зв`язку з чим стягнення аліментів у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) відповідача буде достатнім, оскільки грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення. На період дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода, розмір якої залежить зокрема від безпосередньої участі у бойових діях, покладених завданням тощо. Тобто вказана додаткова винагорода, виплачується лише на період воєнного стану та у разі скасування воєнного стану і відповідно зменшення розміру грошового забезпечення військовослужбовця, це призведе до погіршення матеріального становища дитини.

Відтак, враховуючи те, що предметом цього судового спору є стягнення аліментів на утримання однієї малолітньої дитини, вимоги ст. 182 СК України, стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача відповідатиме вимогам закону щодо визначення розміру аліментів як необхідного та достатнього для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За таких обставин, стягнення аліментів на дочку ОСОБА_3 в меншому розмірі, а саме 1/8 частини його доходів, призведе до дисбалансу інтересів останньої.

Отже, колегія апеляційного суду оцінює матеріальний стан відповідача як задовільний та достатній для сплати аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки від його доходу, який сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, також не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру.

Статтею 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ч. 4 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - частина 1 статті 141 ЦПК України.

Відповідно пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1816,8 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Костюка Сергія Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 червня 2025 року змінити, збільшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/8 до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у розмірі 1816,8 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 03 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

О.В. Ковальчук