Справа № 953/6214/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2025 року м.Харків
Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Кіндера В.А.,
за участю секретаря судового засідання Сергієнко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,
У червні 2025 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, в якому просить стягнути щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_1 як дружини, в розмірі частини усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З ОСОБА_2 проживають окремо, стосунки між ними припинено, відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги, а оскільки позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не має самостійних джерел для доходу, окрім соціальних виплат. Зазначила, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний сплачувати аліменти на утримання як сина, так і дружини, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність у неї самостійного доходу має надавати передбачену законом допомогу дружині.
Ухвалою суду від 24.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, відзиву та будь-яких заперечень з приводу позовної заяви до суду не надав, таким чином суд розглядає справу за його відсутності.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши доводи позовної заяви та докази, надані в обґрунтування позову, суд встановив наступне.
23 листопада 2023 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 23.11.2023.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 у позивача та відповідача народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у графі батько зазначений - ОСОБА_2 , у графі мати ОСОБА_1 .
Згідно інформаційних довідок з Реєстру територіальної громади міста Харкова позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 .
Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 6 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Матеріалами цивільної справи підтверджено факт спільного проживання позивача разом з малолітньою дитиною, яка не досягла трирічного віку та знаходиться на утриманні позивача. В зв`язку з необхідністю догляду за малолітньою дитиною позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати себе та отримувати стабільний дохід, а отже потребує матеріальної допомоги.
Доказів неможливості надання відповідачем - батьком дитини, який проживає окремо, - такої допомоги на утримання матері, - матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 1 статті 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Позивач визначилася із способом стягнення з відповідача аліментів на своє утримання та просила призначити такі аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, відповідач не висловив будь-яких заперечень приводу задоволення позовних вимог.
З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, відсутності доказів неможливості відповідача утримувати дружину до досягнення дитиною трьої років, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 183 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10-13, 81-83, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 20 червня 2025 року і до досягнення неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 01.09.2025 року.

Суддя: В.А. Кіндер