І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2025 року м.Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М. при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Першої Тернопільська державна нотаріальна контора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Токмацька міська територіальна громада про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 , Першої Тернопільська державна нотаріальна контора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Токмацька міська територіальна громада про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї документами, доходжу такого висновку.
Положеннями ст. 30 ЦПК України встановлено виключну підсудність.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
У пунктах 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року роз`яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з вимогами статті 181 ЦК до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, в тому числі спорів з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини об`єктом якої є нерухоме майно.
Із змісту позову вбачається, що позивач просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, позивач зазначає, що після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, предметом даного спору є можливість реалізації позивачем свого права на прийняття спадщини та подальше оформлення спадкових прав на житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться на території Токмацького району Запорізької області після смерті спадкодавця. Відтак, даний спір виник з приводу нерухомого майна, а тому повинен розглядатися за правилами виключної підсудності за місцезнаходження нерухомого майна.
З матеріалів справи встановлено, що місцезнаходженням житлового будинку та земельної ділянки є Токмацький район, Запорізька область, що підтверджується правовстановлюючими документами долученими до позову.
Таким чином, вважаю, що дана справа не підсудна Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області та підлягає передачі за підсудністю за місцезнаходженням нерухомого майна, що територіально відноситься до підсудності Токмацького районного суду Запорізької області.
Вирішуючи питання про направлення справи за територіальною підсудністю, слід зазначити наступне.
Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу 180 від 03 липня 2024 року), вся територія Токмацької територіальної громади Токмацького району Запорізької області, до якої входить село Трудове Токмацького району Токмацької області, тимчасово окупована російською федерацією з 26 лютого 2022 року.
Розпорядженням Голови Верховного Суду від 10 березня 2022 року № 4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість суду здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області з визначенням територіальної підсудності справ за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.
Відтак, дана справа підлягає передачі за підсудністю до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
При цьому роз`яснюю, що направлення справи за підсудністю є обов`язком, а не правом суду у разі, якщо справа належить до територіальної юрисдикції іншого суду. Крім цього, направлення справи за підсудністю не є обмеженням заявника у праві доступу до правосуддя, оскільки учасники справи не позбавлені можливості приймати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції або через уповноваженого представника, а також подавати заяви про розгляд справи за їх відсутності.
В силу вимог статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, про що постановляється ухвала (п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК).
Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…) .
Керуючись ст. ст. 27, 31, 353-354 ЦПК України,-
П О С Т А Н О В И В :
Передати справу на розгляд іншого суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 22 серпня 2025 року.

Суддя І.М. Черніцька