Провадження № 2/752/184/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 липня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Солодовник Я.С.

за участі сторін: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Філіповської В.В., відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Трубіциної-Дивак Т.В.,

у місті Києві, в приміщенні суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

встановив:

14.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя, яким позивався до ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявленого позову позивач послався на те, що 20.09.2013 року він одружився з ОСОБА_2 .. Від шлюбу з ОСОБА_2 мають двох дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва його шлюб з ОСОБА_2 розірвано.

Під час перебування у шлюбі з відповідачкою , ними було придбано дві квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 . У квартирі АДРЕСА_2 ними було зроблено повністю ремонтні роботи, облаштовано квартиру меблями та технікою. За джаними висновків про вартість об`єктів оцінки від 03.12.2020 року ринкова вартість об`єктів цінки, а саме: квартири АДРЕСА_2 складає 2 994 732, 00 гривень; квартири №60 за адресою АДРЕСА_1 складає 1 518 696, 00 гривень, а загальна вартість нерухомого майна складає 4 513 428, 00 гривень.

Позивач пропонував варіант поділу майна у спосіб, визнання за ним права власності на меншу квартиру за адресою - АДРЕСА_1 та частки від квартири за адресою - АДРЕСА_2 . Відповідачка разом із дітьми залишиться проживати в більшій квартирі, а він переїде до меншої квартири.

Просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 та частки від квартири за адресою - АДРЕСА_2 , визнати за відповідачкою ОСОБА_2 право власності за частки від квартири за адресою - АДРЕСА_2 .

Провадження у справі було відкрито 11.01.2021 року з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

06.04.2021 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, котра була прийнята до провадження 02.09.2-021 року та об`єднана в одне провадження зі справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування зустрічного позову відповідачка ОСОБА_2 також послалася на те, що з 20.09.2013 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 . Від шлюбу з ОСОБА_1 мають двох дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час перебування у шлюбі з позивачем вони придбали дві квартири за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 . До Шевченківського районного суду з позовом про розірвання їх шлюбу звернувся позивач. Поділити спільно набуте під час шлюбу майно в добровільному порядку позивач відмовляється. Просила суд визнати за нею право власності на частки від квартир за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ., а також визнати право власності за відповідачем ОСОБА_1 на другу частки від квартир за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 .

08.02.2022 року судом прийнято до провадження заяву ОСОБА_2 про збільшення вимог за зустрічним позовом .

В обгрунтування заяви про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом позивачка ОСОБА_2 послалася на те, що 10.09.2016 року, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 ,за рахунок спільних коштів оплатили 285 200, -- грн.. за договором №983 від 10.09.2016 року за майнові права на укладення в майбутньому основного договору купівлі-продажу 1-кімнатної квартири по АДРЕСА_5 . Договір було укладено з фізичною особою забудовником ОСОБА_7 за її нотаріально засвідченою згодою Договір було посвідчено 10.09.2016 року приватним нотаріусом Бучанського нотаріального округу Київської області Нечипоренком О.В. Майнові права за укладеним договором фінансування будівництва належать їх, як об`єкт спільної сумісної власності, що є підставою для збільшення позовних вимог за зустрічним позовом.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 , з урахуванням її зустрічних позовних вимог до ОСОБА_1 просила суд ухвалити рішення, яким визнати за: ОСОБА_2 право власності в порядку поділу спільного сумісного майна на - квартиру АДРЕСА_2 ; ОСОБА_1 право власності в порядку поділу спільного сумісного майна на - квартиру АДРЕСА_1 ; майнові права, що випливають з договору №983 від 10.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренком О.В. на 1-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_5 . Стягнути з відповідача судові витрати.

Підготовче провадження у справі закрито 07 серпня 2023 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги за заявленим ним позовом. Просив визнати за ним право на - квартиру АДРЕСА_1 , а також на частки від квартири АДРЕСА_2 . Щодо визнання за ним права на частки від квартири АДРЕСА_2 , то таку вимогу обґрунтовував ти, що це буде відповідати його частці у спільному майні. Крім того, саме у такий спосіб він буде контролювати дії відповідачки, щоб перешкодити їй продати квартиру та у такий спосіб гарантувати право дітей на житло. Щодо майнових прав на 1-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_5 , то цей договір укладався за їх спільні з відповідачкою кошти та в інтересах сім`ї. Наразі договір дійсно не виконується забудовником, однак він не вживає ніяких заходів для захисту своїх інтересів, як інвестора за договором, оскільки він не бачить перспектив, що цей договір може бути реалізованим.

Відповідачка ОСОБА_2 підтримала свої вимоги за зустрічним позовом. Наполягала на тому, що її частка у спільному майні є більшою, оскільки на будівництво квартир вона отримувала матеріальну допомогу від батьків. На теперішній час вона разом із дітьми проживає в квартирі своїх батьків, оскільки позивач створював їй перешкоди у проживанні в квартирі АДРЕСА_2 , а наразі проживає в цій же квартирі з іншою жінкою. Просила поділити їх спільне з позивачем майно у спосіб визнання за нею право власності на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , що буде відповідати її інтересам, оскільки вона зможе самостійно проживати в цій квартирі де створені належні умови для проживання та розвитку їх дітей. Щодо майнових прав на 1-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_5., то підтвердила, що цей договір не виконується забудовником. У той же час ОСОБА_1 не вживає будь-яких заходів щодо захисту його прав, як це роблять інші інвестори, а вона ж позбавлена такої можливості оскільки не є стороною договору. Стверджувала, що у придбання квартири в місті Ірпіні вкладалися сімейні кошти, а відтак зазначене майно також підлягає поділу, як спільне майно подружжя та має бути виділене у власність позивача.

Заслухавши у судовому засіданні сторони у справі та їх представників, дослідивши докази наявні у справі, оцінивши все в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 з урахуванням збільшення позовних вимог за зустрічним позовом, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 13 ЦПК України регламентує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1 статті 95 ЦПК України, доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони у справі позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2013 року. (а.с.10 тому №2).

Сторони у справі є батьками двох дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11,12 тому №1)..

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_2 розірвано.

Під час перебування у шлюбі, сторонами у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було придбано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; майнові права за договором №983 від 10.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренком О.В. на 1-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_5 .

Відповідно до правил статті 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Правилами статей 69, 70, 71 СК України встановлено: дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений ; у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ; при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення; майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Так , судом встановлено, що подружжя ОСОБА_1 не дійшли згоди щодо поділу набутого ними за час шлюбу нерухомого майна, а відтак воно підлягає поділу в судовому порядку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 просив виділити йому 1/2 частку набутого у шлюбі з ОСОБА_2 нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , частки від квартири АДРЕСА_2 , що буде відповідати його частці в майні.

Відповідачка ОСОБА_2 , звертаючись до суду з зустрічним позовом, просила виділити їй квартиру АДРЕСА_2 , а решту майна: квартиру АДРЕСА_1 та майнові прав за договором №983 від 10.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренком О.В. на 1-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_5 .

Вирішуючи питання про розподіл нерухомого майна подружжя, а саме квартир за адресами: АДРЕСА_2 , загальною площею 70, 20 м.кв. та АДРЕСА_1 , загальною площею 44, 50 м.кв., суд приймає до уваги, що частка кожного в метрах квадратних становить (70,20 + 44,50 = 114,7:2=57,35) 57,35 м.кв.

Отже, якщо розподілити майно подружжя за запропонованим варіантом позивачем, визнавши за ним право на - квартиру АДРЕСА_1 , а також на частки від квартири АДРЕСА_2 то його частка буде складати 62,05 м.кв., що на 4,7 м.кв. буде більше від частки, що припаде у цьому випадку відповідачці..

Крім того, судом встановлено, що спільною сумісною власністю подружжя є майнові права, що випливають з договору №983 від 10.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренком О.В. на 1-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_5 .

Як видно зі змісту договору від 10.09.2016 року укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 та зареєстрованим в реєстрі за №983, ОСОБА_7 зобов`язався передати у власність ОСОБА_1 нерухоме майно - квартиру в АДРЕСА_7 (один «Ц») за умови оплати ОСОБА_1 гарантійного внеску, що є забезпечувальним платежем, який не перевищує загальну вартість вказаної квартири в порядку та на умовах, визначених цим договором. Загальна вартість квартири на день укладення договору складала 295 200, 00 гривень, сума гарантійного внеску 285 200, 00 гривень.(а.с. 201-202 тому №1).

10.09.2016 року ОСОБА_2 робила заяву про згоду подружжя на укладення та підписання договорів, що була посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нечипоренко О.В., зареєстрована в реєстрі за №982, якою давала згоду на укладання та підписання договорів про придбання у майбутньому її чоловіком ОСОБА_1 нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ), на умовах та за ціною на його (чоловіка) власний розсуд, а також, в разі необхідності, договорів про внесення змін до вказаних договорів та/або доповнень, чи договорів про розірвання вказаних договорів. (а.с.203 тому №1).

Факт внесення суми гарантійного внеску в розмірі 285 200, 00 гривень ОСОБА_1 на виконання умов договору №983 від 10.09.2016 року не заперечувався позивачем ОСОБА_1 під час судового розгляду справи.

На адвокатський запит адвоката ОСОБА_2 - Лебединської Н. , слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області повідомлено про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000158 від 18.02.2021 за частиною 4 статті 190 КК України, щодо шахрайського заволодіння коштами інвесторів житлового будівництва в місті Ірпінь Київської області, ОСОБА_1 не визнавався потерпілим у кримінальному провадженні, так як не звертався до органу досудового розслідування із відповідною заявою, згідно відомостей, зібраних слідством ОСОБА_1 є платником безготівкових грошових коштів у розмірі 285 200, 00 гривень, у вигляді гарантійного внеску по договору №982 від 10.09.2016 року. (а.с.115 тому №1).

У судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував про відсутність перспективи у поверненні або ж отриманні майна за укладеним ним же з забудовником ОСОБА_7 10.09.2016 року договором №983 щодо придбання однокімнатної квартири в місті Ірпіні.

Зазначені обставини є підставою для висновку суду, що дії позивача ОСОБА_1 суперечать інтересам другого співвласника ОСОБА_2 , котра наділила свого чоловіка, як сторону за договором, правом на укладання та підписання договорів про придбання ним нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ), на умовах та за ціною на його (чоловіка) власний розсуд, а також, в разі необхідності, договорів про внесення змін до вказаних договорів та/або доповнень, чи договорів про розірвання вказаних договорів.

З урахуванням встановлених судом обставин, що: колишнє подружжя ОСОБА_1 має у спільній сумісній власності дві окремих ізольованих квартири; спільні діти подружжя проживають з матір`ю; крім нерухомого майна сторони мають у власності майнові права що випливають з договору №983 від 10.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренком О.В. на 1-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_5 ; нехтування стороною цього ж договору ОСОБА_1 , котрий є й позивачем у справі, своїм правом за договором на отримання житлового приміщення, гарантійний внесок щодо придбання якого ним було внесено за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 ; що частка ОСОБА_1 , що складалася б з квартири АДРЕСА_1 , а також частки від квартири АДРЕСА_2 перевищила б часткту в цьому ж нерухомому майні відповідачки ОСОБА_2 на 4,7 м.кв., відповідно суд вважає за необхідне задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , виділивши їй за результатами поділу їх спільного з ОСОБА_1 майна , квартиру АДРЕСА_2 .

На думку суду, право позивача ОСОБА_1 , якому за результатами поділу відійде ізольована квартира АДРЕСА_1 , а також майнові права що випливають з договору №983 від 10.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренком О.В. на 1-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_5 , стороною якого він є і має повноваження на поновлення його ж прав за цим договором, не порушать його прав та законних інтересів.

Що ж стосується твердження позивача ОСОБА_1 , що у спосіб закріплення за ним права власності на від частки квартири АДРЕСА_2 він в інтересах дітей зможе контролювати дії ОСОБА_2 і не допустити відчуження нею квартири, то вони не заслуговують на увагу суду, оскільки права та інтереси дітей підлягають захисту не тільки за рахунок частки у спільному майні подружжя, що належить матері, а й батька. Крім того, наразі зазначене житлове приміщення в порушення прав та інтересів дітей з 2021 року використовується ним особисто у власних інтересах.

На думку суду, понесені сторонами у справі судові витрати по сплаті судового збору не відшкодовуються судом відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, оскільки заявлені кожною зі сторін позовні вимоги вирішені судом з урахуванням відступу від рівності часток кожної сторони на майно, що було предметом поділу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

квартиру АДРЕСА_2 ;

квартиру АДРЕСА_1 ;

майнові права за договором №983 від 10 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренком Олександром Вікторовичем на квартиру будівельний номер АДРЕСА_8 .

За результатами поділу майна колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

визнати за ОСОБА_1 право власності на -квартиру АДРЕСА_1 ; майнові права за договором №983 від 10 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренком Олександром Вікторовичем на квартиру будівельний номер АДРЕСА_8 ;

визнати за ОСОБА_2 право власності на - квартиру АДРЕСА_2 .

Учасники справи:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2025 року.

Суддя К.Г. Плахотнюк