І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Діденко І.Ю.,
Справа № 629/4482/25
Номер провадження 2/629/1300/25
відповідач Лозівська міська рада Харківської області
розглянувши в порядку загального позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що починаючи з 2010 року проживає у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із своєю рідною бабою, ОСОБА_2 , вели спільне господарство, сплачували комунальні платежі. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 , мала у власності жилий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , немає. На підставі вищевикладеного, просить визнати право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами (житловий будинок, сарай, погріб, туалет, сарай), розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи проводити за її відсутності за наявними в матеріалах справи документами.
Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка з 22.09.2014 по день смерті була зареєстрована та проживала у КУ Зміївський геріатричний пансіонат, що підтверджується довідкою № 185 від 09.10.2015/а.с. 11/.
ОСОБА_2 на праві приватної власності належала частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням народного суду м. Лозова Харківської області від 28.06.1973 /а.с. 5/.
Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 31.10.1973 /а.с.9/, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано шлюб 31.10.1973.
Як вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками записано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 /а.с.10/.
ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 25.12.2012 /а.с. 6/.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали також дітей ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 28.11.2006 /а.с. 7/, та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 від 15.09.2002 /а.с. 8/.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном /стаття 317 ЦК України/.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У частині першій статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.
При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Разом з тим, ОСОБА_2 на праві приватної власності належала частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням народного суду м. Лозова Харківської області від 28.06.1973.
Отже, суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 , яка мала у власності житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Інших осіб, які мали право на дане нерухоме майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , немає.
Отже, позивач користується спірним приміщенням в силу певного титулу житловий будинок, на який позивач просить визнати право власності за набувальною давністю, належав його бабусі ОСОБА_2 , колишньому чоловіку ОСОБА_2 ОСОБА_3 ..
Позивач, стверджуючи, що він добросовісно заволодів житловим будинком, в якому мешкає, неправильно розуміє добросовісність, яка є кваліфікуючою ознакою для визнання за ним права власності за набувальною давністю. Поняття добросовісності набувача полягає в тому, що набувач майна не знав і не міг знати, хто є дійсним власником майна. Позивачу було відомо, що будинок належав його бабусі ОСОБА_2 , її колишньому чоловіку ОСОБА_3 .
Посилання позивача на те, що він відкрито і безперервно володіє житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , протягом більше 15 років, ніякого правового значення у даному випадку не мають.
При цьому суд зазначає, що ОСОБА_2 згідно рішення народного суду м. Лозова Харківської області від 28.06.73 на праві приватної власності належала лише 1 /2 частина житлового будинку, в той час як позивач просить визнати за ним право власності за набувальної давності на весь житловий будинок, зазначаючи про його належність лише ОСОБА_2 .
Однак, інша 1/2 будинку згідно того ж рішення суду належить колишньому чоловіку померлої - ОСОБА_3 , про що відомо позивачу, який сам додав до позовної заяви цей доказ.
Померла ОСОБА_2 як вбачається з позовної заяви окрім батька позивача, також мала ще двох синів, які померли.
Позивач не надав правовстановлюючих документів, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належності будинку в цілому померлій ОСОБА_2 саме на час розгляду справи.
Відсутні також докази і не заявлені позивачем відповідні клопотання щодо з`ясування наявності або відсутності відомостей щодо смерті ОСОБА_3 , наявності або відсутності спадкових справ після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також питань щодо осіб, які мають право на спадкування в порядку ст. 1266 ЦК України.
Інших доказів згідно вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, позивачами суду надано не було.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення його позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах у справі, які доводять добросовісність набуття ним спірного майна, як необхідної обставини для визнання за ним права власності за набувальною давністю, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 259, 264, 265,268 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Лозівської міської ради Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя: К.Ш.Харабадзе