Провадження 2/205/84/25
05 серпня 2025 року місто Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Костромітіної О. О.,
за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів за договором позики (розписки),
Представник позивача, адвокат Догонова Т. В., через систему «Електронний суд», звернулась до суду з вказаним позовом в якому просили суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг по поверненню позики в розмірі 211 583,95 грн. станом на дату звернення до суду, пеню у розмірі 163131,28 грн., інфляційні витрати в розмірі 5 952,28 грн. та 3% річних у розмірі 1 304,28 грн., а також судові витрати.
Ухвалою судді від 06 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 31 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак представником позивача було надано суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, в якій остання також зазначила, що заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач достовірно обізнаний про розгляд даної справи у суді, оскільки його представник адвокат Єдаменко Є. А. знайомився з матеріалами справи, неодноразово надавав суду клопотання про відкладення розгляду справи, а згодом подав заяву про його вихід зі справи, як представника відповідача. Сам відповідач ОСОБА_2 в судові засідання жодного разу не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та, за відсутності заперечень позивача, ухвалити заочне рішення у справі.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
Так, судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики. За даним договором, 27 жовтня 2023 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 234 594,00 грн. грн. у борг, які зобов`язався повернути ОСОБА_1 до 15 травня 2024 року. У разі недотримання основного зобов`язання з повернення суми боргу, відповідач зобов`язався сплатити пеню у розмірі 1% від суми за кожен день прострочення.
На підтвердження укладання договору позики, а також засвідчення отримання грошових коштів, позивач надав суду розписку ОСОБА_2 про отримання вказаних грошових коштів від 21 листопада 2023 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Закон не вимагає наявності підтвердження про вручення вимоги для настання строку повернення позики, а лише пов`язує строк повернення позики із моментом пред`явлення вимоги.
Судом встановлено, що договором позики передбачено кінцевий термін повернення грошових коштів до 15 травня 2024 року.
Станом на день звернення до суду із даним позовом заборгованість відповідача за договором позики, з урахуванням сплачених сум, складає 211 583,95 грн.
За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що, звичайно, ставляться.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення суми основного боргу за договором позики обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено факт укладання між сторонами договору позики та отримання відповідачем грошових коштів у сумі 234594,00 грн., отже за відрахуванням сплачених в рахунок погашення заборгованості сум, заборгованість відповідача становить 211 583,95 грн., яку суд стягує з відповідача на користь позивача.
При цьому, судом виявлено справжню правову природу розписки, складеної відповідачем, як боргового документу на підтвердження укладання договору та реального отримання грошових коштів, та враховано, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, також свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
В силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, з огляду на те, що договором позики не встановлено розмір процентів, а також з урахуванням того, що відповідачем було прострочено виконання взятого на себе грошового зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики, умовами якого передбачено сплату пені у розмірі 1% за кожен день прострочення, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню пеня у розмірі 163131,28 грн., інфляційні витрати в розмірі 5 952,28 грн. та 3% річних у розмірі 1 304,28 грн.
Розрахунок вказаних сум було наведено позивачем у позовної заяви, вказаний розрахунок проведено за загальними правилами, дійсними показниками, у зв`язку з чим приймається судом.
При цьому, суд зазначає, що відповідач не скористався своїм правом, не подав відзив на позовну заяву, не надав суду контррозрахунку та не заявляв клопотання про призначення судом економічної експертизи.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 211 583,95 грн., пеня у розмірі 163131,28 грн., інфляційні витрати в розмірі 5 952,28 грн. та 3% річних у розмірі 1 304,28 грн.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3 055 грн. 78 коп.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України,
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів за договором позики, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики (розпискою) б/н від 21 листопада 2023 року у розмірі 211 583,95 гривень, пеню у розмірі 163 131,28 грнивень, інфляційні втрати в розмірі 5 952,28 грн. та 3% річних у розмірі 1 304,28 грнивень, а всього 381 971 (триста вісімдесят одну тисячу дев`ятсот сімдесят одну) гривню 79 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3 055 (три тисячі п`ятдесят п`ять) гривень 78 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя О. О. Костромітіна