Справа № 519/744/25
2-з/519/14/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2025 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі судді - Москаленко Інни Олександрівни, за участі секретаря судових засідань Коршак Ю.М., розглянувши заяву про забеспечення позову представника відповідача адвоката Тішуніна Олександра Анатолійовича (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльності №001404 від 13.03.2019) в інтересах ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та припинення сервітуту,

І. Суть клопотання

1.22.08.2025 представник ОСОБА_1 адвокат Тішунін Олександр Анатолійович вдруге звернувся з заявою про забезпечення зустрічного позову, яка обґрунтована тим, що до Південного міського суду Одеської області представником Сілаєва О.А. подано позов до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач ставить питання про припинення сервітуту ОСОБА_1 на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

2.З доводами, викладеними в позовній заяві, відповідач категорично не згодний, тому що дане питання неодноразово розглядалось Южним міським судом Одеської області та ухвалено рішення: про виділення у користування ОСОБА_1 кімнати у розмірі 18,8 кв.м., про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою (судові рішення у справі № 519/733/13-ц, справі № 519/365/15-ц та справі № 519/590/20).

3.Відповідно до ст. 193 ЦПК України відповідач пред`явив зустрічний позов. В зустрічному позові ОСОБА_1 просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 24 січня 2025 р. посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Кармасьовою О.В. та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно вищевказану квартиру.

4.З урахуванням викладеного та обставин, що стали підставою для звернення до суду із зустрічним позовом про визнання договору недійсним, представник позивача за зустрічним позовом зазначає, що незастосування заходів забезпечення позову може призвести до того, що обраний спосіб захисту у цій справі не буде ефективним, оскільки у разі вчинення будь яких дій щодо відчуження майна, яке є предметом оспорюваного договору, буде неможливим виконання рішення у випадку задоволення зустрічного позову та зумовить необхідність подальшого звернення до суду з метою повернення майна.

ІІ. Процедура

5.На підставі ч. 1ст. 153 ЦПК України суддя вважає за необхідне розглянути вказану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

ІІІ. Мотиви, з яких Суд дійшов висновків, і закон, яким керувався Суд

6.Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

7.Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

8.Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

9.Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

10.Відповідно до ч. 2 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

11.Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

12.Відповідно до ч. 1ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

13.Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

14.Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 р. у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 р. у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 р. у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 р. у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

15.Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

ІV. Висновки суду

16.Суд бере до уваги, що представник зазначає, що мета застосування забезпечення позову полягає, у створення перешкод «загально відомого штучного не «переоформлення» спірного майна на третіх осіб, що є усталеною практикою створення перешкод опоненту у спорі». Водночас, суд не вбачає яким чином можливий продаж квартири унеможливить реалізацію права користування нею ОСОБА_1 , яке встановлено рішенням суду. Позивач за зустрічним позовом не ставить питання про визнання права власності на спірну квартиру. Представником ОСОБА_1 заявлено позов, кінцевою метою якого є відмова в задоволенні позовних вимог по первісному позову та виконання судового рішення у справі № 519/590/20 в частині усунення перешкод в користуванні квартирою, про що ним самим зазначено в заяві про забезпечення зустрічного позову.

17.Фактично заява позивача про забезпечення позову ґрунтується лише на його припущеннях, що невжиття відповідних заходів в подальшому істотно ускладнить ефективний захист його прав, істотно ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

18.Представник позивача вдруге просить накласти арешт на квартиру, посилаючись на припущення про відчуження квартири відповідачем. Суд уже зазначав, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. Це означає, що заявнику недостатньо лише зазначити, що існує загроза можливості виконання судового рішення, а й навести змістовну мотивацію таких причин та підстав. Цей обов`язок не повинен перекладатись на суд, а суд не повинен самостійно відшукувати ці підстави, якщо заявник неспроможний їх навести. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

19.Представником ОСОБА_1 не доведено реальних намірів ОСОБА_2 відчужити вищевказану квартиру. При цьому, як вбачається із матеріалів справи, останній сам звернувся до суду із позовом про припинення сервітуту ОСОБА_1 на користування спірною квартирою. Відповідач є чинним власником і накладення арешту буде неспівмірним з обмеженням його, як прав власника з однієї сторони та бажанням особи, яка має право користування квартирою, накласти арешт на майно. Суд не вбачає, а позивач не довів ризиків відчуження відповідачем власної квартири, яка і так перебуває під обтяженнями з боку Позивача за зустрічним Позовом.

20.Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача за зустрічним позовом щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, вважаючи недоведеними доводи позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення у обраний позивачем спосіб, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову немає, а відтак, у задоволенні заяви слід відмовити.

21.Керуючись ст. ст. 149- 153 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

22.Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Тішуніна Олександра Анатолійовича про забезпечення зустрічного позову.

23.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Південного міського суду

Одеської області І.О. Москаленко