Провадження №2/748/913/25
Єдиний унікальний № 748/1786/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" серпня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючої судді Костюкової Т.В.

за участі секретарів Шкоди А.Ю., Гофрик К.С.

представника позивача Коренькової Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Чернігів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія», третя особа: Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним

Встановив:

Представник позивача, ОСОБА_2 , діючи на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СВ №1129069 та в інтересах позивача, звернулась до суду з позовом, в якому просить: 1) визнати дійсним договір купівлі-продажу №1616 від 19.10.2010 зерноскладу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія»; 2) внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_1 на зерносклад, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовує, тим, що 19 листопада 2010 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія» було укладено договір купівлі-продажу зерноскладу №l616. Відповідно до п.1 Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві зерносклад загальною площею 385 кв.м., який знаходиться за адресою: 15510, вул. Тичини, село Хмільниця Чернігівського району, Чернігівської області, а Покупець зобов`язується прийняти зазначений зерносклад і сплатити Продавцеві договірну ціну за нього, яка становить 11 030грн. Пунктами 8,10 вказаного Договору передбачено, що передання зерноскладу здійснюється Продавцем Покупцю по акту приймання-передачі в трьох денний термін після підписання цього договору. Покупець зобов`язується сплатити Продавцеві договірну ціну зерноскладу не пізніше дати підписання акту приймання передачі. Згідно п.21 Договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. На виконання умов Договору купівлі-продажу зерноскладу № l616 19 листопада сторонами було підписано акт приймання-передачі зерноскладу, згідно якого Продавець -ТОВ «Чернігівська індустріальна молочна компанія» передав, а Покупець ОСОБА_1 прийняв зерносклад, інв. № 424, шо знаходиться за адресою: 15510, вул. Тичини, село Хмільниця Чернігівського району, Чернігівської області. Позивачем в свою чергу були перераховані кошти за зерносклад на банківський рахунок Відповідача, що підтверджується видатковою накладною № ЧМЧМ0000044 від 22 листопада 2010року. Зазначені обставини свідчать про те, що сторони договору купівлі-продажу зерноскладу досягли згоди щодо його істотних умов, виконали їх, а також фактично визнають договір купівлі-продажу №1616 від 19 листопада 2010 року укладеним, що, зокрема, підтверджує наявність правовідносин між сторонами. Проте укладений між Позивачем та Відповідачем Договір нотаріально не посвідчений. Крім того, відповідно до п. 22 Договору сторони відмовляються від нотаріального посвідчення договору. З огляду на те, що проект підписаного договору розроблявся безпосередньо Відповідачем, а Позивач був юридично не обізнаним та не міг припустити, що укладення договору без нотаріального посвідчення призводить до його нікчемності, то в діях ТОВ «Чернігівська індустріальна молочна компанія» вбачається ухилення від нотаріального посвідчення договору, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 червня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

У строк встановлений судом відповідачем відзив на позов не був поданий.

Ухвалою суду від 22 липня 2025 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 22 серпня 2025 року.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Коренькова Т.Ю. позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, з підстав викладених у позові та зазначила, що ОСОБА_1 підписавши договір №1616 від 19.10.2010 зерноскладу, через деякий час зрозумів, що останній як документ не має юридичної сили. З метою виправлення даної ситуації позивач звертався до відповідача, однак його звернення залишилися поза увагою, так як відповідач свого представника не делегував, щоб вирішити питання нотаріального посвідчення договору. Позивач вклав немалі кошти на ремонт зерноскладу, який ним фактично використується, його право власності ніхто не оспорює, відповідач не зацікавлений у нотаріальному посвідченню договору, з урахуванням чого просить суд визнати даний договір дійсним.

Відповідач, будучи повідомленим належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Разом з тим в матеріалах справи міститься заява за підписом керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія» Крючкова І.П. , згідно якої він просить проводити розгляд справи без участі представника відповідача. Рішення щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним залишає на розсуд суду ( а.с 33-34)

Новобілоуська сільська рада, будучи повідомленою належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечила.

Суд заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19 листопада 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія» та ОСОБА_1 укладено договір №1616 купівлі-продажу зерноскладу ( а.с 10-11)

Відповідно до п.1 Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві зерносклад загальною площею 385 кв.м., який знаходиться заадресою: 15510, вул. Тичини, село Хмільниця Чернігівського району, Чернігівської області, а Покупець зобов`язується прийняти зазначений зерносклад ісплатити Продавцеві договірну ціну за нього.

Відповідно до п. 6 Договірна ціна об`єкта становить 11 030грн

Згідно пункту 3 Договору Зерносклад належить Продавцеві на підставі акту від 27.02.2008 року приймання-передачі майна викупленого в складі пайового фонду бувшого КСП «Дружба»

Відповідно до п. 8, 10 вказаного Договору передбачено, що передання зерноскладу здійснюється Продавцем Покупцю по акту приймання-передачі в трьох денний термін після підписання цього договору. Покупець зобов`язується сплатити Продавцеві договірну ціну зерноскладу не пізніше дати підписання акту приймання передачі

Згідно до п. 21 Договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Пунктом 22 Договору сторонами було узгоджено, що вони відмовляються від нотаріального посвідчення Договору.

19 листопада 2010 року продавець Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія» в особі уповноважених представників В.В.Голована, П.М. Рогового , Г.П.Гломозди та Покупець А.В.Калита підписали акт-приймання передачі зерноскладу , який знаходиться за адресою: 15510, вул. Тичини, село Хмільниця Чернігівського району, Чернігівської області, загальною площею 385 кв.м. , який був складений у двох примірниках ( а.с 13)

Відповідно до видаткової накладної № ЧМЧМ0000044 від 22.11. 2010 року ОСОБА_1 вніс на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія» суму коштів 11030 грн обумовлену Договором. ( а.с 12)

Рішенням виконавчого комітету Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 11 вересня 2019 року за №67 об`єкту нерухомості, що знаходиться на території Хмільницької сільської ради та належить ОСОБА_1 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 ( а.с 9)

Листом від 14..05.2025 року за № ЧМ01-06-298, що був адресований представнику позивача Кореньковій Т.Ю. Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія» підтвердило, факт укладення договору купівлі-продажу зерноскладу загальною площею 385 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору від 19.11.2010 року за № 1616. Разом з тим Товариство повідомило, що надати копії правовстановлюючих документів на зерносклад не має можливості у зв`язку з їх втратою , спричиненою збройною агресією рф. Під час тимчасової окупації населеного пункту відповідні документи були знищені ( а.с.8)

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.05.2025 року вбачається, що за ОСОБА_1 18.01.2023 року зареєстроване право власності на будівлю зерноскладу вул. Тичини, 1а, село Хмільниця Чернігівського району, Чернігівської області ( а.с 24) на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.02.2022 року по справі № 748/3080/21, яке як було встановлено судовому засіданні з пояснень представника позивача було скасоване апеляційним судом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Сторона позивача покликається на ст 220 Цивільного кодексу України, яка визначає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Разом з тим, матеріали справи, не тільки, не містять доказів ухилення від нотаріального посвідчення договору відповідачем , але й не місять жодних належним чином зафіксованих звернень позивача до відповідача з метою врегулювання даної ситуації. Більш того пунктом 22 Договору від 19 листопада 2010 року сторони обумовили, що договір не підлягає нотаріальному посвідченню.

Разом з тим, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, до спірних правовідносин має застосовуватися закон який діяв на час укладення договору купівлі-продажу №1616 від 19.10.2010 зерноскладу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст 657 Цивільного кодексу України ( в редакції на час укладення спірного договору) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст.220 ЦКУ (в редакції на час укладення спірного договору) у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст 210 ЦКУ (в редакції на час укладення спірного договору) правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації

Відповідно до ст 182 ЦК України ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст 334 ЦК України( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. . Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.3 стю 640 ЦКУ (в редакції на час укладення спірного договору) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації і вважався вчиненим з моменту державної реєстрації.

З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, до вказаної дати ( 01.01.2013) договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України

Окремо слід зауважити, що відповідно до п. 13 постанови ПВС № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Отже, договір купівлі-продажу 19 листопада 2010 року в силу вимог ст 657 Цивільного кодексу України ( в редакції на час укладення спірного договору) мав підлягати не тільки нотаріальному посвідченню, але й державній реєстрації .

В противагу даному погоджені сторонами не містили положення ні про його нотаріальне посвідчення ні про державну реєстрацію, з урахуванням чого слідує, що договір від 19.11.2010 року за № 1616 зерноскладу є неукладеним і не створює правових наслідків для сторін, оскільки він не існує як правовий акт, тому що сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов, а відповідно такий договір не може бути визнаним дійсним в судовому порядку, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст. 13, 76, 81, 89 223, 247, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія», третя особа: Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівська індустріальна молочна компанія», , адреса місцезнаходження: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Шибиринівка, вул. Садова, буд.6

Третя особа: Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, , адреса місцезнаходження: 15501, Чернігівська область, Чернігівський район, с. Новий Білоус, вул. Свиридовського, буд.54

Суддя Т.В.Костюкова