Справа № 740/6969/24
Провадження № 2/740/362/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Ващенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради, ОСОБА_2 про виділ частки у спільному майні,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить виділити в рахунок належних їй 7/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , в житловому будинку «А» - кухню 1 площею 5.1 м.кв., санвузол 2 площею 5.7 м.кв., житлову кімнату 3 площею 10.5 м.кв., житлову кімнату 4 площею 22.4 м.кв., в прибудові «а1» - приміщення 5 площею 5.0 м.кв., з господарських будівель і споруд ганок літ. «а7».

Позов аргументує тим, що набула право власності на 7/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.05.2023 №6, виданого державним нотаріусом Кухта Т.О.

Іншими співвласниками спірного будинку є Ніжинська міська рада Чернігівської області 1/5 частка, та ОСОБА_2 3/20 часток.

Відповідно до рішення №150 від 27.03.2024 виконкому Ніжинської міської ради, частина спірного будинку, яка належить позивачу на праві власності, виключено із статусу житлового будинку та надано статус житлової квартири АДРЕСА_2 .

Спірний будинок складається з ізольованих приміщень (квартир), які мають окремий вхід, автономну систему опалення, газо та електропостачання.

Позивачка є власником квартири АДРЕСА_2 , що становить 7/50 часток спірного будинку до складу яких входять наступні приміщення: в житловому будинку «А» - кухня 1 площею 5.1 м.кв., санвузол 2 площею 5.7 м.кв., житлова кімната 3 площею 10.5 м.кв., житлова кімната 4 площею 22.4 м.кв.; в прибудові «а1» - приміщення 5 площею 5.0 м.кв., а також господарські будівлі ганок літ. «а7».

Незважаючи на те, що належні позивачці 7/50 часток спірного будинку фактично є виділеними, оскільки це прямо визначено в технічній документації, а сам спірний будинок вже поділений в натурі, має окремі ізольовані приміщення і незалежну систему життєзабезпечення будинку, позивачка не може юридично виділити належну їй частку в окремий об`єкт нерухомості та зареєструвати речове право з присвоєнням окремої адреси.

Виділити частку або поділити спірний будинок між всіма співвласниками за домовленістю також неможливо, оскільки відповідачі не можуть дійти згоди між собою щодо такого поділу (виділу).

Одночасно позивачка, як власник не має можливості в повній мірі реалізувати свої права щодо користування спірним будинком, зокрема в частині здійснення добудов та капітального ремонту спірного будинку, а також реєстрації місця проживання членів сім`ї позивач не може погодити всі питання з іншими співвласниками.

Ухвалою судді 03.12.2024 провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду 10.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивачки адвокат Васюк Д.Г. подав заяву про розгляд справи за відсутності його та позивачки та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Аніщенко О.Г. надіслав заяву про розгляд справи без участі його і відповідача, вказавши, що відповідач визнає позов та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представником Ніжинської міської ради також подано заяву про розгляд справи без їх участі та визнання позову.

Фіксування судового засідання технічним записом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

У відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 20.05.2023 державним нотаріусом Кухтою Т.О., та витягу з Державного реєстру речових прав №332951317 за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності (спільна часткова) 7/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . До складу 7/50 часток вказаного будинку належить: коридор 1-1, санвузол 1-2, житлова кімната 1-3, житлова кімната 1-4, у прибудові «а6» - приміщення 1-5, ганок літ. «а7», 1/5 частка сараю «Б» (а.с.5-6).

Власником 3/20 частин вказаного будинку є відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.10).

Згідно довідки КП «Ніжинське МБТІ Чернігівської обласної ради» від 21.05.2024 №01000, право власності на 1/5 частину спірного будинку зареєстроване за Ніжинською житлово-експлуатаційною конторою на підставі рішення Ніжинської міської Ради народних депутатів № 289 від 17.10.1989 (а.с.11)

Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 27.03.2024 № 150 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 виключено із статусу частини житлового будинку і надано їй статус житлової квартири АДРЕСА_2 , особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1 (а.с.12).

За висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна експерта інженера з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_3 № 571 від 30.09.2024, належні ОСОБА_1 7/50 часток будинку АДРЕСА_1 є відокремленими, мають окремий вихід, окреме інженерне обладнання і можуть бути виділена в натурі в об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_2 в цілому. Також зазначено технічну характеристику частини житлового будинку, що виділяється: в житловому будинку «А» - кухня 1-1 площею 5,1 м.кв., санвузол 1-2 площею 5,7 м.кв., житлова кімната 1-3 площею 10,5 м.кв., житлова кімната 1-4 площею 22,4 м.кв., у прибудові літ.«а6» 1-5 приміщення, площею 5,0 кв.м.

Загальна площа становить 48,7 кв. м., житлова площа - 32,9 кв.м. Також до вказаної частки відносяться господарські будівлі та споруди: ганок літ. «а7» (а.с. 16-17).

Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Частиною першою ст.15 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Приписами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11.09.1997 та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У постанові від 17.05.2023 по справі № 466/4559/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні ст.181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.05.2021 у справі N 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до приписів п. 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою КМУ №1127 від 25.12.2015, для державної реєстрації права власності у зв`язку з поділом, виділом частки або об`єднанням земельної ділянки, закінченого будівництвом об`єкта подаються договір про поділ спільного майна або договір про виділ у натурі частки із спільного майна, або відповідне рішення суду.

Виходячи з наведеного, оскільки позивачка є власницею 7/50 часток спірного будинку і виділення цієї частки в натурі є технічно можливим, та проти цього не заперечують і з цим погоджуються інші співвласники будинку відповідачі по справі ОСОБА_2 та Ніжинська міська рада, яким належать 3/20 та 1/5 частки спірного будинку відповідно, позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.15, 16, 81, 200, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в рахунок належних їй 7/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 : в житловому будинку «А»: - кухню 1-1 площею 5.1 м.кв., санвузол 1-2 площею 5.7 м.кв., житлову кімнату 1-3 площею 10.5 м.кв., житлову кімнату 1-4 площею 22.4 м.кв., в прибудові «а1» - приміщення 1-5 площею 5.0 м.кв., з господарських будівель і споруд ганок літ. «а7».

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь