Справа № 686/9693/25
Провадження № 2/686/4088/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

21 серпня 2025 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницький справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із позовом до Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в якому просили визнати за ними право власності на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відповідно за кожною в порядку спадкування після померлої ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_4 .. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла їх мати та відповідно дружина померлого ОСОБА_3 , якій нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай) і на майновий пай. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх мати ОСОБА_3 після її смерті відкрилася спадщина, яку вони, як діти померлої прийняли, звернувшись до нотаріуса із відповідними заявами. Зазначили, що до складу спадщини яка відкрилася після померлої ОСОБА_3 входить зокрема домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно вони отримали відмову у здійсненні такої нотаріальної дії із посиланням на відсутність правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на вказане домоволодіння. Просили врахувати, що вказане домоволодіння належало їх батькам на праві спільної сумісної власності як подружжю. Вказаний будинок їх батьки побудували під час шлюбу та постійно у ньому проживали. Оскільки після смерті їх батька ОСОБА_4 спадщину прийняла їх мати ОСОБА_3 , відповідно вона успадкувала і належну ОСОБА_4 1/2 частку у праві власності на вказане домоволодіння. Отже до складу спадщини яка відкрилася після смерті їх матері ОСОБА_3 входить зокрема у домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відзив на позов відповідачем не поданий.

В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися. Представник позивачів адвокат Ваків В.В. подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивачів. Позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних матеріалів.

Фактичні обставини встановлені судом.

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Вказане підтверджено копіями свідоцтв про народження позивачів та копіями свідоцтв про реєстрацію шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4 . Згідно архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №650/01-15 від 28.03.2025 року спадщину після померлого ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_3 , якій 26.02.2004 року за №2-698 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Хлібороб» села Жучківці Хмельницького району, розміром 2,55 в умованих кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом серія ХМ №0166158 та на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), який має право на пайовий фонд майна КСП «Хлібороб» с. Жучківці Хмельницького району, свідоцтво серії ХМХМ №004812 (спадкова справа №170/2004 від 26.02.2004 року).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , яке видане 18.07.2005 року Жучковецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, який був посвідчений 08.04.2003 року секретарем виконавчого комітету Жучковецької сільської ради Хмельницької області та зареєстрований за №23. Згідно вказаного заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_3 все своєї майно, без воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, зо їй буде належати на день смерті заповіла у рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказаний заповіт на час смерті ОСОБА_3 був чинним.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після померлої матері ОСОБА_3 , звернувшись до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини. На підставі вказаних заяв Хмельницькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_3 (спадкова справа № 877/2005).

Листом за №125/02-14 від 06.02.2025 року державним нотаріусом Хмельницької міської нотаріальної контори Паляницею Л. було відмовлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно.

Згідно повідомлення Хмельницького БТІ №751103 від 06.02.2025 року право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (дані надані станом на 31.12.2012 рік).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №418191420 від 17.03.2025 року право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Відповідно до виписки №396 від 01.04.2025 року із погосподарської книги с. Жучківці №1 за 2001-2005 роки встановлено, що до складу домогосподарства ОСОБА_4 за №97 входив житловий будинок (рік побудови 1959 року), земельна ділянка площею 0,92 га в тому числі: 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та площею 0,82 га для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно представленого технічного паспорту, який виготовлений 03.10.2016 року до складу домоволодіння АДРЕСА_1 входить: житловий будинок літ. «А-1» (рік побудови 1959 рік), літня кухня літ. «Б» (рік побудови 1970 рік); хлів літ. «б» (рік побудови 1970 рік), хлів літ. «В» (рік побудови 1987 рік), хлів літ. «Г» (рік побудови 1960 рік), вбиральня літ. «Д» (рік побудови 1989 рік), гараж літ. «Є» (рік побудови 1980 рік), підвал літ. «є» (рік побудови 1980 рік) та погріб літ. «Ж» (рік побудови 1959 рік).

Застосовні норми права та мотиви з яких виходить суд.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб частина 1 ст.316 ЦК України.

Відповідно до приписів ст.325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За приписами статтей 1216, 1217 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1268, частини першої статті 1269 та частини першої статті 1270 ЦК України слідує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Однією із підстав набуття у власність на нерухоме майно є успадкування цього майна у встановленому законом порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Зібрані у справі докази вказують на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1959 році та належав ОСОБА_4 (голова домогосподарства) та його дружині ОСОБА_5 у рівних частках. Законність набуття ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказаного домоволодіння у спільну власність підтверджено зокрема записами погосподарської книги села Жучківці, щодо обліку вказаного домоволодіння, згідно з яким за вказаним домоволодінням також закріплена земельна ділянка для обслуговування будинку та господарських будівель, а також для ведення особистого підсобного домогосподарства; даними технічного паспорту. Після смерті ОСОБА_4 , спадщину, до складу якої входила в тому числі і належна останньому частка у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , прийняла його дружина ОСОБА_3 , яка своє право власності на це спірне майно не оформила. Після смерті ОСОБА_3 спадщину за заповітом прийняли її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (позивачі у справі). З огляду на викладене, зважаючи на те, що домоволодіння АДРЕСА_1 було набуто ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у встановленому на час його побудови порядку воно входить до складу спадщини, яка відкривалася після смерті ОСОБА_5 . Разом з цим відсутність оформленого у встановленому порядку права власності на житловий будинок за ОСОБА_5 перешкоджає позивачам оформити свої спадкові права на таке майно у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що поданий ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення та за останніми слід визнати право власності по частці відповідно за кожною на домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215, 256 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по частці відповідно за кожною на домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3

Відповідач: Гвардійська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, код ЄРДПОУ 04403673, адреса: Хмельницький район, с. Гвардійське, вул. Соборна, 46.

Повний текст судового рішення складено 21.08.2025 року.

Суддя: