Справа № 161/9361/25
Провадження № 2/161/3563/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Мазура Д.Г.,

секретаря судового засідання Дручок О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ««ФК» Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю ««ФК» Європейська агенція з повернення боргів» - Кудіна А.В., звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник позивача в обґрунтування позову посилається на те, що 14 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , укладено договір позики № 2614937.

14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає ці права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №35 від 28.10.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27 810, 00 грн, з яких : 18 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 810,00 грн сума заборгованості за процентами; 9 000,00 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, та не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки попереднього кредитора , ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 2614937 у загальному розмірі 27 810, 00 грн. та понесені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.

16 травня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

30 травня 2025 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Жуковського В.В., надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача позовні вимоги вважає такими, що є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними і допустимими доказами, а також суперечать вимогам чинного законодавства України. Зокрема, відповідач заперечує щодо нарахування процентів за понадстрокове користування позикою посилаючись на приписи ст. 1048, ст. 1054 та постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, також вказує на відсутність доказів щодо переходу права вимоги від позикодавця до позивача, у зв`язку з тим, що у позивача на момент укладення договору факторингу було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 , відсутність доказів надання фінансування за договором факторингу як істотної умови його дійсності, зокрема сторона відповідача зазначає, що позивачем не подано доказів, щодо переходу права вимоги, та не додано додатків до договору факторингу, що є невід`ємною частиною договору факторингу, також зазначає, що позивачем не надано доказів щодо укладення договору позики, а витяг з реєстру боржників, є неналежним доказом, адже не містить підпису посадової особи і відтиску печатки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». У зв`язку з вищенаведеним сторона відповідача, просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

03 червня 2025 на адресу суду від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Миколаєнка В.М., надійшла відповідь на відзив, у якому сторона позивача вказує, що відзив сторони відповідача є безпідставним необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зокрема зазначає, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не були би укладені, підписавши договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів. Також, представник позивача вказує, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Оскільки відповідно до додаткової угоди №7 від 13.06.2022 до договору факторингу №14/06/2021, сторони домовились викласти пункт 9.1. Договору в наступній редакції: «Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками Сторін. договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.». Пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що ця додаткова угода до договору вступає в дію з дати її підписання сторонами і є невід`ємною частиною договору. Тобто дія договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 продовжена, а тому перехід прав вимоги за договором позики, відбувся відповідно до діючого договору факторингу №14/06/21, є правомірним і відповідає чинному законодавству. На підставі вищевикладеного представник позивача просить задовільнити позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача.

02 липня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області явку позивача визнано обов`язковою, для надання особистих пояснень.

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», Миколаєнко В.М., у судове засідання не з`явилася. В прохальній частині відповіді на відзив просила суд справу розглядати за її відсутності, вимоги позову підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явився. 20 серпня 2025 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Жуковського В.В., надійшла заява, у якій просить розгляд справи проводити без участі сторони відповідача, відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, та зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази укладення договору позики, зокрема докази, які б підтверджували зарахування відповідачу кредитних коштів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини.

14 червня 2024 року між Товаристом з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 ,, укладено Договір про надання договір позики №2614937.

Відповідно до якого (пункт 1) позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики.

Основні умови кредитування згідно договору позики №2614937 від 14.06.2024:

- сума позики 18 000 грн. (п. 2.1);

- строк позики - 30 днів (п. 2.2);

- процентна ставка (фіксована) 0, 15 % (п. 2.3);

- дата надання позики 14.06.2024 (п. 2.3);

- дата повернення позики 14.07.2024 (п. 2.3);

-денна процентна ставка/день 0, 15 % (п. 2.3);

- процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2, 70% (п. 2.3);

-пеня%/день 2, 70% (п.2.3);

-орієнтовна реальна річна процентна ставка 70, 84% (п.2.3);

-орієнтовна загальна вартість позики 18 810, 00 (п.2.3).

Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 5z8w80, про що свідчить, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до додатку №1 до договору позики № 2614937 від 14.06.2024 сторони погодили графік платежів з 14.06.2024 по 14.07.2024, за яким загальна вартість кредиту 18 810, 00 грн: 18 000,00 грн - сума кредиту за договором та 810,00 грн - проценти за користування кредитом.

14.06.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ « ФК «ЄАПБ» факторингу уклали договір факторингу №14/06/21 (а.с. 10-12), на підставі якого з урахуванням додаткової угоди №2 від 28.07.2021 (а.с. 13), додаткової угоди №7 від 13.06.2022 (а.с. 14), додаткової угоди № 42 від 28.10.2024 (а.с. 15) до фактора перейшло право вимоги за договором позики №2614937 від 14.06.2024 до ОСОБА_1 , (акт прийому-передачі реєстру боржників №35 від 28.10.2024 (а.с.16), витяг з реєстру боржників №35 (а.с.17).

Згідно з Витягом із Реєстру боржників до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та додаткових угод, заборгованість ОСОБА_1 , за кредитним договором №2614937 від 14.06.2024 складає 27 810 ,00 грн, з яких: 18 000,00 грн - заборгованості за основною сумою боргу, 810, 00 грн - сума заборгованості за відсотками, 9 000, 00 заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою.

Згідно з розрахунком заборгованості, представленим ТОВ «ФК «ЄАПБ», загальна сума заборгованості складає 27 810 ,00 грн, з яких: 18 000,00 грн - заборгованості за основною сумою боргу, 810, 00 грн - сума заборгованості за відсотками, 9 000, 00 заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою.

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ОСОБА_1 , їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).

Так, за статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Як вже було встановлено судом, кредитні договори у справі підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразових ідентифікаторів, які були надіслані на номер мобільного телефону відповідача, що повністю узгоджується із процедурою укладення кредитного договору, визначеною Законом України «Про електронну комерцію».

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 514 ЦК України).

В силу частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_1 , укладено договір позики №2614937 від 14.06.2024 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які підписано сторонами із застосуванням електронного підпису. В подальшому право вимоги за вказаними кредитними договорами передано позивачу ТОВ «ЄАПБ» на підставі договорів факторингу.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження факту зарахування коштів позичальнику первісними кредиторами на виконання умов кредитних договорів.

Також не містять матеріали справи виписки руху коштів по рахунку відповідача, яка могла б бути належним та допустимим доказом на підтвердження обставин надання ОСОБА_1 , кредитних коштів на визначених договорами умовах, а також порушення позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів та процентів за користування ними та, як наслідок, виникнення заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь кредитора.

Судом для встановлення обставин зарахування коштів позичальнику, вживалися заходи, зокрема була визнана явка представника позивача обов`язковою для надання особистих пояснень.

Надані позивачем розрахунки заборгованості за договорами не містять відомостей про надання на виконання умов договору грошових коштів ОСОБА_1 , їх отримання позичальником та неповернення у строки, визначені сторонами у відповідних договорах. Надані позивачем розрахунки заборгованості достовірно не вказують на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 травня 2021 року за результатами розгляду цивільної справи № 554/4300/16-ц сформулював правову позицію про те, що за своїм змістом саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Зазначене вище узгоджується із правовим висновками, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Згідно з вказаною нормою Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відтак, виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними.

Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт надання (перерахунку) відповідачу кредитних коштів за договором позики №2614937 від 14.06.2024, та відповідно утворення заборгованості у нього перед первісними кредиторами, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судовий збір до стягнення з відповідача на користь позивача не підлягає.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата складення повного тексту рішення 20 серпня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур