ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м.Суми

Справа №584/591/24

Номер провадження 22-ц/816/1032/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Сільськогосподарський споживчий кооператив «Ярославна»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна»

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 19 листопада 2024 року в складі судді Данік Я.І., ухваленого в м.Путивль, повне рішення складене 27 листопада 2024 року, -

в с т а н о в и в :

03 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості за договором оренди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником земельної ділянки площею 1,7765 га, кадастровий номер :06:001:0485, яка на підставі договору оренди землі від 26 жовтня 2009 року, укладеним між ССК «Ярославна» та попереднім власником ОСОБА_2 , передана в оренду на 20 років зі сплатою орендної плати в розмірі 608 грн. 70 коп. на рік.

Вона придбала вказану земельну ділянку 24 вересня 2021 року, проте відповідач не виконує передбачені договором зобов`язання по сплаті орендної плати за 2022 та 2023 рік, тому ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача 1217 грн 40 коп. - заборгованості зі сплати орендної плати, 3865 грн 25 коп. пені та 45 грн 62 коп. інфляційних витрат, а також розірвати договір оренди землі, укладений 26 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ССК «Ярославна».

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 19 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір оренди землі, укладений 26 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським споживчим кооперативом «Ярославна», щодо оренди земельної ділянки загальною площею 1,7765 га, кадастровий номер :06:001:0485, для сільськогосподарського виробництва.

Стягнуто з Сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» а на користь ОСОБА_1 5128 грн 27 коп., а саме:

- 1217 грн 40 коп. заборгованості щодо сплати орендної плати;

- 3865 грн 25 коп. пені;

- 45 грн 62 коп. інфляційних витрат.

Стягнуто з Сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» на користь ОСОБА_1 2422 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову.

В апеляційній скарзі Сільськогосподарський споживчий кооператив «Ярославна», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що умовами договору, який був укладений з попереднім власником земельної ділянки, передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою здійснюється у натуральній формі, грошова форма розрахунку спірним договором не передбачена, тому у суду першої інстанції не було законних підстав для стягнення орендної плати у грошовій формі. Крім того, ОСОБА_1 повідомила орендаря, що вона є новим власником землі лише через 1 рік і 3 місяці з моменту придбання землі, не залишила відповідачу номера телефону для оперативного зв`язку та вирішення спірних питань, уникає укладення додаткової угоди до договору оренди. Доводить, що відсутні передбачені законом підстави для розірвання договору оренди, а висновок суду про задоволення позову є помилковим.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Вагоровської А.Е., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ССК «Ярославна» було укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_2 передала в оренду земельну ділянку площею 1,7765 га, кадастровий номер :06:001:0485 ССК «Ярославна», а ССК «Ярославна» повинно сплачувати ОСОБА_2 на рік 608 грн 70 коп. у натуральній формі за її собівартістю, але не вище ринкових цін рослинницькою продукцією. Вказаний договір було зареєстровано Путивльським районним реєстраційним відділом Сумської регіональної Філії ДП ПДЗКА 1 листопада 2010 року за №90 (а.с.12-14).

Відповідно до п.35 даного договору його дія припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін та за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використання, а також з інших підстав, визначених законом.

Крім того, згідно з п.14 вказаного договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 1% несплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 26 жовтня 2009 року та актом приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 26 жовтня 2009 року, були визначені межі земельної ділянки, що розташована на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області і належать ОСОБА_2 та проведена передача в оренду земельної ділянки площею 1,776 га, кадастровий номер :06:001:0485 на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області ССК «Ярославна» (а.с.14-15).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 вересня 2021 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 2021 року є власником земельної ділянки площею 1,7765 га, кадастровий номер :06:001:0485 (а.с.9).

Згідно з листом ОСОБА_1 від 01 грудня 2022 року, остання повідомила ССК «Ярославна», що є новим власником земельної ділянки площею 1,776 га, кадастровий номер :06:001:0485 та повідомила реквізити для сплати орендної плати (а.с.16).

Крім того, згідно з листом ОСОБА_1 від 14 квітня 2023 року, остання повідомила ССК «Ярославна», що у зв`язку з тим, що права і обов`язки орендодавця згідно з умовами договору оренди до неї перейшли автоматично, вона не вбачає підстав для укладення додаткової угоди. Також повідомила про наявність заборгованості зі сплати орендної плати за 2021-2022 роки та повідомила реквізити для сплати орендної плати (а.с.17).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач систематично не виконував обов`язку зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 26 жовтня 2009 року, а саме не сплачував орендну плату у 2022-2023 роках, що є підставою для розірвання вказаного договору. Крім того, підлягає стягненню з ССК «Ярославна» на користь ОСОБА_1 заборгованість щодо сплати орендної плати за 2022 рік в сумі 608 грн 70 коп. та за 2023 рік в сумі 608 грн 70 коп., пеня та інфляційні витрати.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Зі змісту договору оренди землі від 26 жовтня 2009 року вбачається, що обчислення розміру орендної плати здійснюється у натуральній формі рослинницькою продукцією за її собівартістю, але не вище ринкових цін. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту 608 грн 70 коп. Натуральна орендна плата вноситься до 20 числа останнього у звітному році місяці.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що умовами договору, що був укладений з попереднім власником земельної ділянки, не передбачалось внесення орендної плати у грошовій формі та строків її внесення.

Відповідно до п.33 договору зазначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Оскільки сторонами договору оренди не були внесені зміни до договору щодо форми розрахунку з натуральної у грошову, суд першої інстанції безпідставно стягнув орендну плату за 2022 та 2023 роки в грошовій формі та нарахував пеню і інфляційні витрати.

Переглядаючи рішення суду в частині вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди землі, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено,що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 виснувала, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України.

Тобто якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

У випадку неістотної недоплати орендної плати (чи встановлення неістотності такого порушення судом) ефективним та пропорційним буде такий спосіб захисту, як стягнення заборгованості з орендної плати.

Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.

У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.

Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що договір оренди не може бути розірваний з наведених позивачкою підстав, яка не довела порушення умов договору відповідачем. Колегією суддів встановлено, що позивачка сама не бажає отримувати орендну плату у натуральній формі та заперечує укладення додаткового договору для зміни форми орендної плати на грошову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1-4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 3633 грн 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 05 червня 2024 року у справі №583/2206/23.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч.1 ст. 374, п. п. 1- 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 19 листопада 2024 року задовольнити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 19 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» про розірвання договору оренди землі, укладеного 26 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським споживчим кооперативом «Ярославна», щодо оренди земельної ділянки загальною площею 1,7765 га, кадастровий номер :06:001:0485 та стягнення заборгованості за договором оренди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» 3633 грн 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 25 серпня 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина