ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6391/25 Справа № 210/6431/24 Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року, ухвалене суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 31 березня 2025 року,

УСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернулася до суду із позовом у якому вказала, що 19 лютого 2024 року на адресу Лісоводів 5 у місті Кривий Ріг надійшло повідомлення від ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» (надалі Відповідач) про заборгованість та вказівкою, що оператор звернеться до суду у разі не сплати боргу. Вказане повідомлення позивачка оцінює, як погрозу. У зв`язку із чим звернулась до компанії з проханням надати пояснення щодо вказаного повідомлення та надати копію договору, або чека сплату, або докази вчинення позивачем дій, що слугувало виникненню права вимоги у оператора ГРМ.

В подальшому, 01 березня 2024 року оператор запропонував позивачці укласти договір на умовах Типового договору.

З відповіді Відповідача встановлено, що вони єдина компанія, яка надає послуги розподілу газу населенню у Кривому Розі, тобто вільного вибору Позивачка не має і як споживач вимушена прийняти умови оператора.

Вказує, що така підприємницька діяльність відповідача є агресивною. Позивач, 04 жовтня 2024 року знову отримала лист від відповідача погрожувального характеру, вважає що оператор ГРМУ, зловживає своїм положенням, примушує до заключення договору на своїх невигідних для неї умовах.

На підставі викладеного просила суд захистити її право на вільний вибір надавача послуг з газорозподілу та можливість заключення індивідуального договору. Скасувати неправомірну вимогу відповідача у виді сплати заборгованості у розмірі 558,90 грн. Визнати дії відповідача щодо нарахування заборгованості у сумі 558,90 грн. та подальше нарахування без заключення договору протизаконними та протиправними.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» про захист прав споживачів та зобов`язати вчинити певні дії залишено без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішення подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі задовольнити заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги.

При цьому, скаржник зазначає, що нею не були пропущені строки подачі відповіді на відзив відповідача, проте суд першої інстанції проігнорував повідомлення про відправку доказів.

Окрім того, позивач зазначає, що відповідачем у відзиві на позов зазначено 5 додатків, які вона не отримала, що є порушенням її права на ознайомлення з матеріалами справи та доказами.

Також позивач вказує на те, що у рішенні суд посилається на Кодекс ГРМ, затверджений постановою НКРЕКП, а не законом, фактично цитує його, а також цитує деякі пункти з Типового довогору відповідача, який знаходиться у публічному доступі на його сайті, що є порушенням ст.129 Конституції України та статті 10 ЦПК України, а також ст.6 Конвенції.

Позивач вказує на те, що ніякого типового договору від відповідача вона не отримувала. Зазначає, що у позові вона вимагає саме заключення договору, а не оскаржує його відсутність.

Вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, судом незастосовані Закони України, які підлягали застосуванню, а саме Закон України «Про захист прав споживачів» та Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , ТОВ «Газорозподільні мережі України», посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

19 серпня 2025 року від представника відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» Нестерук А.В. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги, призначений на 18.08.2025 на 10:00 годину без участі представника Товариства.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думку позивача Цух О.Г., яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити позовні вимоги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач, 04.03.2024 року звертається до ТОВ «Газорозподільні мережі України» із запитом з метою отримання інформації про те, які саме послуги були нею замовлені, а також з проханням отримати копію договору про замовлені послуги, оскільки за адресою Лісоводів 5 надходять невідомі нарахування від компанії (а.с.4).

ТОВ «Газорозподільні мережі України» 05 березня 2024 року розглянули звернення ОСОБА_2 та за вих. №КрФ/100/103/4/ВИХ-4278-24 скерували відповідь, якій окрім іншого вказали, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Положеннями пунктів 1,2 глави 6 розділу VI Кодексу встановлено, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої, потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Згідно абз. 2 пункту 6.6. розділу VI Типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Також із вказаною відповіддю направлено підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму Типового договору розподілу природного газу (а.с.29).

12 березня 2024 року позивач звернулась письмово до ТОВ «Газорозподільні мережі України» із пропозицією укласти індивідуальний договір (а.с.5-6).

На адресу позивача надійшло повідомлення, датоване 26 вересням 2024 року, про наявність заборгованості за послуги розподілу природного газу від ТОВ «Газорозподільні мережі України», у якому вказано, що за адресою об`єкту: м. Кривий Ріг, вул. Лісоводів, буд. 5, станом на 01.10.2024р. наявна заборгованість по особовому рахунку НОМЕР_1 за послуги розподілу природного газу, яка становить 558 гри. 90 коп. Криворізька філія ГРМУ просить сплатити заборгованість у повному обсязі.

Вказане повідомлення також містить застереження: «У разі непогашений заборгованості у добровільному порядку. Криворізька філія ГРМУ буде змушена звернутись з позовом до суду для захисту своїх інтересів та стягнення боргу в примусовому порядку. При зверненні Криворізької філії до суду, Вам необхідно буде сплатити судові витрати, які буде понесено Товариством у зв`язку з поданням позовної заяви до суду» (а.с.3).

10 жовтня 2024 року позивачка звернулась письмово до ТОВ «Газорозподільні мережі України» із рядом запитань та знову із пропозицією укласти договір відповідно до «Інструкції про порядок приймання продукції промислово-технічного призначення товарів народного споживання за кількістю», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6» (а.с.7).

ТОВ «Газорозподільні мережі України» 05 березня 2024 року розглянули звернення ОСОБА_2 та за вих. № КрФ/100/103/4/ЗС-9976-24 скерували відповідь, якій окрім іншого вказали, що договір розподілу природного газу, що пропонується до укладання Криворізькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» зі споживачами є таким, що укладається на основі Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРрКП від 30.09.2015 №2498, є договором складеним за єдиним зразком та, відповідно, його умови є однаковими для всіх споживачів (а.с.28).

Відмовляючи позивачу у задоволенні її позовних вимог, суд першої інстанції, на підставні досліджених та оцінених доказів наданих сторонами по справі, виходив з того, що дії ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» щодо нарахування за послуги розподілу природного газу є такими, що відповідають нормам Кодексу газорозподільних систем, повідомивши позивача про наявність боргу та можливі наслідки у разі його несплати, відповідач діяв у межах наданих законом повноважень та відповідно до норм цивільного законодавства та дії відповідача не мають ознак примусу чи порушення прав позивача.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами ОСОБА_1 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Підставою звернення до суду стало те, що на думку ОСОБА_1 плата за послуги з розподілу природнього газу не може нараховуватися за відсутності його споживання та відсутності договору про його розподіл, у тому числі шляхом акцептування його діями.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Криворізька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» (Філія) здійснює провадження господарської діяльності з розподілу природного газу у м. Кривому Розі та Криворізькому районі з 01.08.2023.

Всі процедури та алгоритм дій ТОВ «Газорозподільні мережі України», пов`язанні із здійсненням останнім відповідної господарської діяльності, повинні виконуватися відповідно до вимог Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс), Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496), із дотриманням вимог Правил безпеки систем газопостачання (ПБСГ) та інших нормативно-правових актів, що регулюють взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, в тому числі споживачами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ доступ суб`єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цього Кодексу; забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначених розділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги.

Згідно з пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI Кодексу.

Отже, з моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).

На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ: присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний ЕІС-код суб`єкта ринку природного газу та передає Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника; надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу; забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом (пункт 6 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Згідно з пунктами 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка оператора газорозподільної системи, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у постанові від 01 листопада 2021 року у справі №591/4825/20.

Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктами 1, 2, 3 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови: включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Порядок включення споживача до Реєстру споживачів постачальника визначається відповідно до вимог Кодексу ГТС. Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).

За відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач немає права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Згідно з пунктом 8 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 205 ЦК України, укладання договору, шляхом вчинення виключно конкретних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина1статті 634 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу, договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 22 січня 2015 року №33 і 35 затверджені Типовий договір на розподіл природного газу та Типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом.

Постанови НКРЕКП №33 і 35 зареєстровані у Міністерстві юстиції України 14 лютого 2015 року за №171/26616 і 172/26617.

При цьому втратили чинність постанови НКРЕКП від 22 вересня 2011 року №1580 та від 06 вересня 2012 року №1164.

Типові договори надали можливість юридично відокремити суб`єкти господарювання ринку природного газу, що входять до складу вертикально інтегрованої господарської організації. Таким чином, створені окремі юридичні особи - суб`єкти господарювання, що здійснюють діяльність з розподілу природного газу або постачання природного газу.

При цьому, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498, затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір розподілу) та визнано такою, що втратила чинність, постанова НКРЕКП від 22 січня 2015 року №33 «Про затвердження Типового договору на розподіл природного газу», зареєстровану в Міністерстві юстиції України 14 лютого 2015 року за №171/26616 (зі змінами).

Типовий договір розподілу природного газу регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу, договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Послуга з розподілу природного газу є річною замовленою потужністю (РЗП), тобто обов`язковим платежем за забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи. Відповідно до п.п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг належать послуги з розподілу природного газу.

Суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» надає послуги з розподілу природного газу, а ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу в будинок АДРЕСА_1 , якому присвоєно номер особового рахунку НОМЕР_1 , фактично споживає природний газ, дійшов вірного й обґрунтованого висновку про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору.

Як правильно зазначив місцевий суд, обставин проведення механічного від`єднання об`єкта позивача від газових мереж не встановлено, так само як і не встановлено факту подання ОСОБА_1 заяви про остаточне припинення користування природним газом та ініціювання припинення договору.

Як встановлено місцевим судом, послуга з розподілу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів. До послуги з розподілу також входить цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що буквально означає - наявність технічної можливості у будь-який час необхідний споживачу скористатись можливістю розпочати газоспоживання. Тобто, оператор ГРМ, знаючи, що об`єкт позивача підключено до газорозподільної системи, підтримує належний тиск у системі з урахуванням замовленої потужності приєднаного об`єкту споживача. Дані послуги є монопольними роботами ТОВ «Газорозподільні мережі України», як оператора ГРМ у зоні ліцензованої діяльності - території, зокрема, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Доводи позивача щодо неотримання споживачем послуг, у зв`язку з відсутністю фактичного споживання природного газу є необгрунтованими та безпідставними, оскільки

відповідно до пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VI цього Кодексу.

Послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками оператора ГРМ, у даній справі це ТОВ «Газорозподільні мережі України», щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та формування кількісних показників обсягів спожитого (розподіленого) природного газу, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу безпосередньо споживачу, і в розумінні цілого комплексу дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних із забезпеченням безаварійності та належного стану ГРМ.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №2080 від 07 жовтня 2019 року внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30 вересня 2015 року та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30 вересня 2015 року, відповідно до яких з 01 січня 2020 року запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній газовий рік.

Тарифи, вартість послуг, які надаються ТОВ «Газорозподільні мережі України» та порядок оплати встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Таким чином, оператор ГРМ сам не вправі, як встановлювати порядок оплати, так і приймати рішення щодо звільнення від обов`язку проведення такої оплати, оскільки вказане не входить до його повноважень.

Пунктом 2.1 Типового договору розподілу природного газу передбачено, що за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Постановами НКРЕКП від 30 грудня 2022 року за №1944 «Про встановлення тарифу на послуги розподільного природного газу» встановлено тариф на послуги з розподілу природного газу для ТОВ «Газорозподільні мережі України», який є обов`язковим як для оператора ГРМ, так і для споживачів та застосовується сторонами при розрахунку вартості наданих послуг.

Отже, як встановлено судом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи не відбулося. Послуга з розподілу природного газу є річною замовленою потужністю (РЗП), тобто обов`язковим платежем за забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи. Матеріали справи не містять відомості про те, що позивач зверталася із письмовою заявою про припинення їй послуг з розподілу природного газу та/або про розірвання договору розподілу до оператора ГРМ.

Таким чином, єдиною правовою підставою для не здійснення позивачем ОСОБА_1 оплати за надані послуги з розподілу природного газу є механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи та припинення діючого договору за заявою споживача.

Розірвання договору розподілу природного газу та відповідно розподілу природного газу залежить виключно від волевиявлення позивача.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, Позивач є споживачем послуг з газопостачання, яке йому припинено не було, механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи не відбулося, з відповідною заявою Позивач не звертався.

У постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року в справі №922/1703/20 викладено висновок згідно з яким, встановивши наявність у відповідача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також враховуючи те, що споживачем ні заява про остаточне припинення користування природним газом, ні уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавалась, правильними є висновки суду апеляційної інстанції про існування у відповідача обов`язку оплати вартості послуг з розподілу природного газу.

Доводи позивача про агресивну підприємницьку практику були предметом розгляду судом першої інстанції, що відображено в оскаржуваному судовому рішенні.

ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» скористалось своїм законним правом на досудове врегулювання спору, що передбачено чинним законодавством України, зокрема положеннями Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків, сплата неустойки (штрафу, пені), відшкодування моральної шкоди.

Як встановлено судом на адресу Позивача надійшло повідомлення, датоване 26 вересня 2024 року, щодо наявності заборгованості за послуги розподілу природного газу, яке є частиною досудового врегулювання спору. У цьому повідомленні зазначено, що заборгованість за адресою АДРЕСА_1 , станом на 01.10.2024 р. становить 558 грн. 90 коп. Вказане повідомлення містило застереження про можливе звернення до суду у разі несплати боргу.

Таким чином, відповідач, повідомивши Позивача про наявність боргу та можливі наслідки у разі його несплати, діяв у межах наданих законом повноважень та відповідно до норм цивільного законодавства, тому дії відповідача не мають ознак примусу чи порушення прав позивача, а відповідають чинному законодавству України.

Доводи позивача про те, що вона не отримувала від відповідача лист із індивідуальним договором розподілу природного газу спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідачем до відзиву на позов додано додатки, зокрема копія листа від 05.03.2024 з якого видно, що Товариство на звернення позивач від 28.02.2024 направило підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форма Типового договору розподілу природного газу разом з додатками на 10 аркушах (а.с.29).

Окрім того, матеріали справи містять докази направлення відповідачем 12.03.2025 на адресу позивача відзиву на позов з додатками, що підтверджено фіскальним чеком Укрпошти, тому доводи позивача про неотримання нею додатків до відзиву на позов, колегія суддів вважає необґрунтованими та їх відхиляє (а.с.29).

Доводи позивача про те, що нею не були пропущені строки подачі відповіді на відзив відповідача, проте суд першої інстанції проігнорував повідомлення про відправку цих доказів, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідь на відзив, який був надісланий на адресу суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 22.03.2025, проте отримано судом першої інстанції 01 квітня 2025 року, тобто вже після ухвалення оскаржуваного судового рішення (24.03.2025). Повідомлення про відправлення відповіді на відзив та клопотання від 23.03.2025, яке була надіслано на електронну адресу суду, матеріали справи не містять, оскільки таке повідомлення не підписано ЕЦП.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, пункту 1 статті 6 Конвенції (995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 22 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: