Справа № 720/2199/25
У Х В А Л А

25 серпня 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Павлінчука С. С.

з участю секретаря Штефанеса А. А.

розглянувши

подання державного виконавця Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про примусове входження до житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Унгуряну Едуард Георгійович звернувся до суду із поданням про примусове входження до житлового приміщення ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали поданого до суду подання про примусове проникнення до житла, суд вважає, що його слід повернути державному виконавця без розгляду.

За змістом положень частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Подання про примусове проникнення до житла боржника розглядається судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст.439 ЦПК України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Разом із тим відсутність обов`язку суду повідомити сторони (заінтересовані особи) про надходження такого подання до суду не позбавляє ініціатора подання обов`язку надати до суду разом з матеріалами подання докази направлення такого подання сторонам (заінтересованим особам).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі у процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Вимога про надання доказів надіслання заяви, скарги, клопотання чи заперечення (надання) іншим учасникам справи (провадження) стосується подання таких на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (розділи VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України).

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05 листопада 2020 року у справі №591/1581/20 (провадження №61-10904св20).

У постанові Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі №804/9223/15 зазначено, що «належним доказом надіслання копії заяви є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість».

Як вбачається із наданих матеріалів, у порушення вимог частини першої статті 183 ЦПК України у поданні не зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у державного виконавця, у порушення вимог абзацу 2 частини другої статті 183 ЦПК України копія подання та доданих до неї матеріалів не була надіслана іншим учасникам справи, докази такого надіслання (надання) у матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, суд звертає увагу державного виконавця, що відповідно до частин першої, четвертої, шостої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Як зазначено в окремій ухвалі Верховного Суду від 30 липня 2025 року у справі №299/8199/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду звертає увагу Міністерства юстиції України на те, що вказаний припис частини шостої статті 14 ЦПК України є імперативним і передбачає обов`язок не тільки зареєстрованих юридичними особами органів державної влади України та їхніх територіальних органів (зокрема Міністерство юстиції України, органів державної виконавчої служби, утворених Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку), але й кожного державного виконавця мати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Для державних виконавців Закон №3424-IX не встановив перехідного періоду, впродовж якого вони можуть не реєструвати електронні кабінети та користуватися електронними кабінетами органів державної виконавчої служби, в яких працюють. Також у державних виконавців немає можливості не виконувати вимоги процесуального закону з покликанням на те, що «реєстрація електронного кабінету державних виконавців не передбачена Міністерством юстиції».

Більше того, абзац другий частини четвертої статті 183 ЦПК України у редакції Закону №3200-IX зобов`язує суд повертати заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду у разі, якщо такий заявник відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його. Зазначений припис поширюється, зокрема, і на всі письмові заяви державних виконавців, які не виконали вимогу про реєстрацію електронного кабінету.

Верховний Суд зауважує, що наявність у ВДВС зареєстрованого електронного кабінету, доступ до якого є у начальника ВДВС, не звільняє державного виконавця від виконання обов`язку зареєструвати власний електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами (пункти 9.9 - 9.11, 9.13 окремої ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду).

За таких обставин суд вважає за необхідне подання державного виконавця Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про примусове входження до житлового приміщення повернути заявнику без розгляду.

Керуючись ст.2, 14, 183, 185, 258-261, 354 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Подання державного виконавця Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Унгуряну Едуарда Георгійовича про примусове входження до житлового приміщення - повернути без розгляду.

Копію ухвали разом із подання та доданими до нього документами невідкладно надіслати державному виконавцю.

Роз`яснити державному виконавцю, що повернення подання не перешкоджає повторному зверненню із поданням до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд в 15-денний строк з дня її постановлення.

Суддя: Сергій ПАВЛІНЧУК