КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

25 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

16 липня 2025 року безпосередньо до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року, яким позов задоволено частково.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що звільнений від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими зазначені підстави для звільнення від сплати судового збору з огляду на те, що ОСОБА_1 не є позивачем у даній справі, а має процесуальний статус відповідача, який просить повністю переглянути відповідне судове рішення в апеляційному порядку, у зв`язку з чим ухвалою від 18 липня 2025 року апеляційну скаргу залишив без руху та встановив строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення її недоліків, а саме подання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

14 серпня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій відповідач висловлює свою незгоду із висновками апеляційного суду щодо відсутності підстав для звільнення його від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та просить в разі відмови такому у звільнення невідкладно повернути йому апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заяву відповідача про усунення недоліків апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно із пунктом 3 частини четвертої та частини п`ятої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Згідно із частинами першою, другою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону № 1023-ХІІ споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Системний аналіз статті 22 Закону № 1023-ХІІ дає правові підстави зробити висновок про те, що від сплати судового збору за подання позовів, апеляційної скарги у спорах, що виникають із споживчих правовідносин, споживачі звільнені лише у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів.

Отже, відповідачі при подачі апеляційної скарги у справах про стягнення заборгованості мають сплачувати судовий збір за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір».

Аналогічна правова позиція викладена в постановах (ухвалах) Верховного Суду від 09 вересня 2019 року у справі № 570/5405/16-ц, від 12 вересня 2019 року у справі № 347/350/17, від26 серпня 2020 року у справі № 2-3917/10 та інших.

Таким чином, споживачі звільняються від сплати судового збору лише у справах за їх позовами за умови, що ці позови стосуються порушення їх прав як споживачів.

Проте, позов ТОВ «Євро-Реконструкція» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги не стосується захисту прав споживача, а ОСОБА_1 не є позивачем у цій справі.

За таких обставин ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками розгляду саме позову ТОВ «Євро-Реконструкція» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Отже, підстави звільнення відповідача від сплати судового збору відповідно до частини третьої статті 22 Закону № 1023-ХІІ відсутні, що вже було вирішено ухвалою Київського апеляційного суду від 18 липня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху із наведенням аргументованих мотивів.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм права вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Водночас потрібно враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Згідно з положеннями статті 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи (стаття 13 ЦПК України).

Закріплене за скаржником право на усунення недоліків апеляційної скарги чи відмову від їх усунення є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

У відповідності до частини третьої статті 185, частини другої статті 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається скаржнику.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Ураховуючи вищенаведене та те, що питання щодо звільнення від сплати судового збору за клопотанням ОСОБА_1 вирішено ухвалою Київського апеляційного суду від 18 липня 2025 року, на нові обставини як на підставу звільнення від сплати судового збору він не посилається і відповідне клопотання не порушує, судовий збір відповідачем не сплачений та він просить повернути апеляційну скаргу для забезпечення свого права на касаційне оскарження відповідної ухвали суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні фактично повторно заявленого клопотання та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтями 13, 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги вважати неподаною та повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити в суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній