Справа № 314/337/25
Провадження № 2/314/824/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.09.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Капітонова Є.М.,

секретар Дерко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу № 314/337/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 400 000 (чотириста тисяч гривень).

Факт укладення договору позики, а також отримання 400 000 (чотириста тисяч гривень) від мене визначеної грошової суми підтверджується розпискою від 08.10.2023 року.

Згідно умов даної розписки, ОСОБА_2 бере в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 400 000 (чотириста тисяч гривень) на ремонт будинку який постраждав внаслідок обстрілів, які зобов`язується повернути 08 грудня 2024 року в розмірі 400 000 (чотириста тисяч гривень).

Станом на дату подання позову відповідач заборгованість 400 000 (чотириста тисяч гривень) не повернув.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, до суду подано зяаву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також не заперечують проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

У матеріалах справи міститься договір позики, укладений сторонами 08.10.2023 за умовами якого позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальнику гроші в сумі 400 000,00 грн для ремонту будинку, який постраждав внаслідок обстрілів. Зобов`язувався повернути отримані гроші до 08.12.2024.

У вказаний строк відповідач свої зобов`язання не виконав.

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків.

За приписами ст. 1046 ЦК України, договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Вказана особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику, що кореспондується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 24.02.2016 у справі № 6-50цс16.

Статтею 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право-обов`язковість договору. Тобто, із укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду), що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17.

Суд, аналізуючи зміст абз. 1 ч. 1 ст. 1046, абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, дійшов висновку, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Більше того, цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 04.07.2018 у справі № 14-134цс18 вказано, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. ч. 1,2 ст. 89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, встановивши, що одержаних в позику коштів відповідач не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Із урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2523,24 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , борг у розмірі 400 000 гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4000, 00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ,адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

День складення повного судового рішення 01.09.2025.

Суддя Євген Миколайович Капітонов

01.09.2025