Справа № 953/8900/25
2/953/3670/25
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В. перевірив позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення повного розрахунку при звільненні, вихідну допомогу при звільнені та середнього заробітку за затримку видачі наказу про звільнення і затримку розрахунку при звільнені

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ "Азово-Чорноморська адміністративна компанія", в якому просить:

- зобов`язати Азово-Чорноморську iнвестицiйну компанiю у формi ТОВ видати ОСОБА_1 копiю наказу про звiльнення з роботи ОСОБА_1 з посади директора комерцiйного Азово-Чорноморської iнвестицiйної компанiї у формi ТОВ на пiдставi п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України; внести вiдповiднi записи до трудової книжки ОСОБА_1 про звiльнення з посади на пiдставi п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України;

- стягнути з Азово-Чорноморської iнвестицiйної компанii у формi ТОВ на користь ОСОБА_1 суми, належнi ОСОБА_2 при звiльненнi з посади на пiдставi п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а саме: вci суми, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацii, та мають бути виплаченi при звiльненнi на пiдставi ст. 47, 116 КЗпП України, (у тому числi основна та додаткова заробiтна плата, заохочувальнi та компенсацiйнi виплати, iншi виплати, на якi працiвник має право згiдно з умовами трудового договору i вiдповiдно до законодавства, грошову компенсацiю за днi невикористаноi вiдпустки за період роботи з 15.11.2017 року по 26.05.2025 року); вихiдну допомогу при звiльненнi працiвника на пiдставi п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, у розмiрi середнього заробiтку не менше нiж за шiсть місяців; грошову компенсацiю у розмiрi середнього заробiтку за весь час затримки видачi копii наказу про звiльнення, затримки розрахунку при звiльненнi з роботи, починаючи з 22.05.2025 року по день фактичного розрахунку та/або видачі копiї наказу про звiльнення (в залежності вiд критерiю найбiльш тривалого порушення трудових прав);

- уci судовi витрати покласти на вiдповiдача.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2025 справу передано для розгляду судді Вітюку Р.В.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з порушенням вимог статей 175, 177 ЦПК України з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Тобто у прохальній частині позову має бути чітко сформульовано вимогу до відповідача (зміст, розмір, порядок тощо).

При цьому з прохальної частини позовної заяви не вбачається можливим встановити, яка сума при звільнені, сума вихідної допомоги та сума середнього заробітку за затримку видачі наказу про звільнення і за затримку розрахунку при звільнені позивач просить стягнути з відповідача, оскільки не визначено конкретну суму таких виплат. Тобто позивач, заявляючи вимогу про стягнення невиплачених сум має визначити відповідний розмір, оскільки суд здійснює розгляд справи в межах заявлених позовних вимог і не може самостійно визначати такі.

Крім того, згідно з пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити значення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Стягнення сум у певних розмірах підлягає грошовій оцінці, відповідно позивач при подачі позову повинен був зазначити ціну позову в залежності від сум, які він просить стягнути з відповідача та надати обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач посилається на пункт 1 частини першої статті 5 Закон України "Про судовий збір", як на підставу звільнення від сплати судового збору.

За правилом пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

З аналізу вказаної норми вбачається, що позивачі у справах, що стосуються трудових відносин звільняються у двох випадках: щодо заявлення позовних вимог про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Відповідно до змісту позовної заяви позивач звернувся до суду із вимогами про: зобов`язання вчинити певні дії; стягнення всіх сум, що належать позивачу при звільненні; стягнення вихідної допомоги при звільненні; стягнення середнього заробітку за затримку видачі наказу про звільнення, за затримку розрахунку при звільнені з роботи.

Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 зазначив, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/4518/16 зробила висновок, що розміщення норм статей 116, 117 Кодексу законів про працю України в розділі VII "Оплата праці" є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте таке розташування зазначених норм права не свідчить про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Верховний Суд у постанові від 27.03.202 у справі № 202/3322/22 сформував висновок, що вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, що виплачується працівникові при звільненні, оскільки її розмір пов`язаний не з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав. Отже, основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи.

Тобто пункт 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" не передбачає пільг у трудовому спорі щодо вимог про стягнення середнього заробітку за затримку видачі наказу про звільнення, за затримку розрахунку при звільнені з роботи. Також не передбачено пільг щодо стягнення вихідної допомоги при звільненні.

Отже, позивачі звільнені від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" виключно щодо вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Водночас за подання позову із іншими ніж ті, що зазначені позовними вимогами, позивач повинен здійснити сплату судового збору.

Згідно з частиною третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Дана позовна заява містить чотири вимоги як майнового, так і немайнового характеру, а саме: зобов`язати вчинити певні дії вимога немайнового характеру; стягнути суми, що належать позивачу при звільнені вимога майнового характеру (при цьому позивач звільнений від сплати судового збору за вказану вимогу, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір"); стягнути вихідну допомогу при звільненні - вимога майнового характеру; стягнути середній заробіток за затримку видачі копії наказу про звільнення та за затримку розрахунку при звільненні вимога майнового характеру.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто за подання позовної заяви (майнова вимога) позивачу необхідно сплати окремо судовий збір у розмірі 1 % від сукупності сум щодо стягнення вихідної допомоги при звільненні та щодо стягнення середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу про звільнення і за затримку розрахунку при звільненні (за дві вимоги), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Для цього позивачу необхідно визначитись з розміром таких вимог та, в залежності від цього, сплатити судовий збір у розмірі 1 % від такої суми, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вказану норму та частину третю статті 6 Закону України "Про судовий збір" позивачу необхідно сплати окремо судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за вимогу немайнового характеру.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 рік складає 3 028,00 грн.

Тобто за подання позовної заяви щодо зобов`язання вчинити певні дії (одна вимога) позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 211,20 грн ( 3 028 грн Х 0,4).

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За змістом частини другої статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, оскільки позовна заява не відповідає вимогам статті 177 ЦПК України, то позивачу необхідно: зазначити ціну позову в залежності від сум, які він просить стягнути з відповідача та надати обґрунтований розрахунок сум, що стягуються; зазначити суму стягнення виплат при звільнені; зазначити суму виплат вихідної допомоги при звільненні та зазначити суму стягнення середнього заробітку за весь час затримки видачі копії наказу про звільнення та затримку розрахунку при звільнені та надати докази (оригінал квитанції про сплату судового збору) про сплату судового збору в розмірі, передбаченому законом (1 % від суми стягнення вихідної допомоги при звільнені та середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні (за дві вимоги), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), в залежності від визначеного сукупного розміру сум щодо стягнення вихідної допомоги при звільненні та щодо стягнення середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу про звільнення і за затримку розрахунку при звільненні; надати докази (оригінал квитанції про сплату судового збору) про сплату судового збору в розмірі 1 211,20 грн (за одну вимогу: зобов`язання вчинити певні дії).

Позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали у встановлений строк, тобто якщо вказані недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Керуючись ст. 2, 177, 185, 259 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азово-Чорноморська адміністративна компанія" про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення повного розрахунку при звільненні, вихідну допомогу при звільнені та середнього заробітку за затримку видачі наказу про звільнення і затримку розрахунку при звільнені залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, які зазначено в мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі невиконання позивачем ухвали суду у зазначений строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Роман ВІТЮК