Справа № 346/5843/16-ц
Провадження № 6/346/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Дутчак Х.В..

представника заявника - адвоката Єланського О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Єланського Олега Геннадійовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

в с т а н о в и в:

19.03.2024 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Єланський О.Г. звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа, виданого 02.03.2018 року на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.12.2017 року у справі №346/5843/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

Свою заяву обґрунтував тим, що відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.12.2017 року у справі №346/5843/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з ОСОБА_1 на користь ПУТ КБ Приватбанк стягнуто заборгованість за договором №б/н від 15.10.2012 року в сумі 24932,33 грн. та 1378,00 грн. судового збору.

Вказане рішення суду набрало законної сили 07.01.2018 року і 02.03.2018 року було видано виконавчий лист для пред`явлення до виконання.

У період з 13.01.2016 року до 29.02.2020 року на виконання умов кредитного договору з ОСОБА_1 . АТ КБ Приватбанк проводилося автоматичне списання грошових коштів з карткового рахунку останнього, в результаті якого була списана сума, яка значно перевищує суму присуджену до стягнення відповідно до рішення суду.

Незважаючи на вказані обставини АТ КБ Приватбанк 15.02.2024 року було подано до Приватного виконавця Ігнатів О.Л. виконавчий лист, виданий 02.03.2018 року.

З посиланням на ст.432 ЦПК України, боржник вважає, що виконавчий лист не підлягає виконанню.

На підставі протоколу Автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2024 визначено головуючого суддю Пятковського В.І., та передано йому заяву для розгляду.

Ухвалою суду від 01.07.2024 у АТ КБ Приватбанк витребувана наступна інформація: в рахунок заборгованості за яким договором відбулося списання банком грошових коштів з банківських карток , виданих на ім`я ОСОБА_1 у період з 13.01.2016 по 29.02.2020 і на яку суму.

На підставі розпорядження керівника апарату від 18.12.2024 № 01-11/332/2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 18.12.2024 визначено для розгляду даної заяви суддю Третьякову І.В.

Ухвалою суду від 12.05.2025 у АТ КБ Приватбанк витребувана наступна інформація: на підставі якого кредитного договору проводилося автоматичне списання з рахунку ОСОБА_1 у період з 13.01.2016 по 29.02.2020; чи укладалися між ОСОБА_1 , та АТ КБ Приватбанк інші кредитні договору окрім кредитного договору б/н від 15.10.2012 року; надати до суду копія угоди SAMDN2023 від 19.07.2013, на яку посилається АТ КБ Приватбанк у відомостях про рух коштів по рахунку.

Ухвалою суду від 15.07.2025 у АТ КБ Приватбанк витребувані відомості про те, яка сума була списана в автоматичному порядку з рахунку (рахунків) ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник боржника адвокат Єланський О.Г. підтримав заяву та просив її задовольнити з підстав, зазначених в ній.

Представник стягувача АТ КБ Приватбанк в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду заяви був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, свою позицію щодо заяви не висловив, що не є перешкодою для розгляду заяви, відповідно до вимог ч.3 ст.432 ЦПК України.

З`ясувавши позиції учасників провадження, дослідивши заяву та долучені до неї матеріали, а також матеріали цивільної справи №346/5843/16-ц, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.12.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк заборгованість за договором № б/н від 15 жовтня 2012 року в сумі 24932,33 грн. та 1378,00 грн. судового збору. (т.1, а с.228-230)

Заочне рішення суду направлено на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 та вручено йому особисто під розписку 27.12.2024 року (Т.1, а.с.232).

Заочне рішення суду не оскаржувало ся та набрало законної сили 07.01.2018 року.

02.03.2018 року за заявою стягувача АТ КБ Приватбанк, на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.12.2017 року у справі №346/5843/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості видано виконавчий лист за договором №б/н від 15.10.2012 року в сумі 24932,33 грн. (Т.1, а.с.233, 241)

На підставі заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.Л. від 26.02.2024 відкрито виконавче провадження ВП №7472111 з виконання виконавчого листа № 346/583/16-ц виданого 02.03.2018 про стягнення заборгованості видано виконавчий лист за договором №б/н від 15.10.2012 року в сумі 24932,33 грн. Боржник ОСОБА_1 , стягував АТ КБ Приватбанк (Т.1 а.с.240, 242)

У пункті 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий судовий розгляд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, від 21.12.2023 року у справі № 824/2/22, провадження № 61-11769ав23

У постанові від 21.12.2023 року у справі № 824/2/22, провадження № 61-11769ав23 Верховний Суд прийшов до висновку, що саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Боржник звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що у період з 13.01.2016 до 29.02.2020 року на виконання умов кредитного договору з ОСОБА_1 . АТ КБ Приватбанк проводилося автоматичне списання грошових коштів з карткового рахунку останнього, в результаті якого була списана сума, яка значно перевищує суду, присуджену до стягнення рішенням суду (24932,33 грн.)

На підтвердження повного виконання рішення суду боржником, заявник надав виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору SAMDN2023 від 19.07.2013 за період 01.01.2016-05.05.2023 (Т.1, а.с.243-249)

Суд не погоджується з такою позицією заявника виходячи з наступного.

На ухвалу суду про витребування доказів АТ КБ Приватбанк надав виписку за договором №б/н за період 13.01.2016-31.12.2020 (т.2, а.с.47-52), а також виписку за договором №б/н за період 01.01.1999-04.08.2025 (т.2, а.с.186-211), в яких міститься інформація щодо операції з грошовими коштами на рахунках ОСОБА_1 у вказані періоди.

Дослідивши надані заявником виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 та надані АТ КБ Приватбанком виписки по рахунка ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що відображена в них інформація ідентична, стосується руху коштів на балансі карткового рахунку ОСОБА_1 , всі операції за картковим рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції, дані виписки доповнюють одна одну в часовому проміжку, а тому беруться до уваги суду в комплексі.

Виписка з банківського рахунку це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів на балансі карткового рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу та доказом підтвердження наявності заборгованості та її розміру, а також відсутності заборгованості, що узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в Постанові від 16.09.2020 у справі №200/5647/18.

Щодо списання банком з рахунку ОСОБА_1 , грошових коштів злід звернути увагу на п.1,4 Постанови НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті від 29.03.2004, яким передбачено Договірне списання Банком з рахунку Клієнта коштів без надання Клієнтом платіжного доручення, що може здійснюватися Банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і Клієнтом. Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника. То право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі про наждання банківських послуг (п.6.5 Постанови).

Так, із зазначених виписок судом встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ Приватбанк, має відкритий рахунок та користується кредитною карткою. В період після 07.12.2017 року (дата ухвалення заочного рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором №б/н від 15.10.2012) по 17.04.2025 рік відбувалося списання відсотків за прострочений кредит, списання нарахованих за прострочений овердрафт відсотків, поповнення картки, нарахування штрафів за прострочений кредит, відміна штрафів за минулі періоди згідно з рішенням банку. Станом на 17.04.2025 залишок після операції 0, станом на дату складання виписки на 05.08.2025 баланс по рахунку - 0.

При цьому ані заявником, ані банком точних даних про суму автоматично списаних грошових коштів в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за рішенням суду не надано.

Доводи заявника про те, що виконавчий лист, виданий Коломийським міськрайонний судом Івано-Франківської області у справі № 346//5843/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПУТ КБ Приватбанк заборгованість за договором №б/н від 15.10.2012 року в сумі 24932,33 грн. має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки борг за даними виконавчими документами сплачено в повному розмірі та обов`язок боржника повністю відсутній у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником, є безпідставними, оскільки відсутні докази добровільного виконання боржником рішення суду.

Твердження заявника про сплату боржником боргу шляхом автоматичного списання банком з його рахунку не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи, а навіть якщо б таке і було, то у відкритому виконавчому провадженні автоматичне списання банком з рахунку не може вважатися добровільним виконанням рішення суду.

Закон України "Про виконавче провадження" не передбачає надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження, а тому, добровільне виконання виконавчого документа можливе лише до моменту відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій.

Якщо ж виконавчий лист вже пред`явлено до примусового виконання, виконавче провадження було відкрите і вчинялись відповідні дії у даному виконавчому провадженні, а боржник лише після цього повністю сплатив заборгованість на користь стягувача, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не має, оскільки виконавче провадження в цьому випадку має бути закінчене на підставі повного фактичного виконання судового рішення (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України " Про виконавче провадження ").

Станом на день розгляду цієї справи у суді першої інстанції, виконавче провадження на примусове виконання судового рішення у справі №346/5843/16-ц, не закінчене.

Обставини на які посилається заявник не ототожнюються з підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Отже відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного та керуючись ст.432 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 адвоката Єланського Олега Геннадійовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Третьякова І. В.