С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/7582/25
В справі 760/3591/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

27 серпня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В.в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та про стягнення аліментів, третя особа: Таращанський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області.

ІІ. Описова частина

10 лютого 2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дітей та про стягнення аліментів на утримання дітей, з залученням як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області.

Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до судового наказу Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року у справі № 760/17377/20 з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 серпня 2020 року і до повноліття дітей.

11 травня 2021 року на підставі цього судового наказу відкрито виконавче провадження №65379169, і згідно з довідкою Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області від 07 лютого 2025 року № 3664/244-43 заборгованості по сплаті аліментів станом на 07 лютого 2025 року немає.

Позивач зазначає, що шлюб між сторонами розірвано 07 грудня 2018 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 2/760/19836/18.

Вказує, що у лютому 2022 року, після повномасштабного вторгнення РФ в Україну, Відповідачка привезла дітей до нього за адресою: АДРЕСА_1 , де вони залишилися проживати з бабусею ОСОБА_5 , яка бере активну участь у їх вихованні та утриманні.

Сам Позивач, як він вказує, з 2019 року проходить військову службу в Збройних Силах України, і з 25 лютого 2022 року діти повністю перебувають на його утриманні та фактично проживають за вказаною адресою разом з ним та бабусею.

Ці обставини підтверджуються довідкою Лук`янівського старостинського округу Таращанської міської ради територіальної громади Білоцерківського району Київської області від 10 грудня 2024 року № 231-14-8, витягами з реєстру територіальних громад від 10 грудня 2024 року № 2024/014868176 та № 2024/014868270, актом обстеження умов проживання № 222 від 17 грудня 2024 року, в якому зазначено, що діти проживають з бабусею ОСОБА_5 , а санітарно-гігієнічні умови в нормі.

Крім того, як стверджує Позивач, син ОСОБА_3 з 01 вересня 2022 року навчається у 5 класі Ківшоватського опорного ліцею Таращанської міської ради Київської області, а син ОСОБА_6 з 01 вересня 2023 року - у 2 класі цього ж ліцею, що підтверджується довідками від 17 січня 2025 року № 12 та № 13.

З 25 лютого 2022 року діти перебувають під постійним медичним наглядом в амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Ківшовата Таращанського центру первинної медичної (санітарної) допомоги, куди їх супроводжує бабуся ОСОБА_5 , як вказано в довідці № 134 від 21 листопада 2024 року та витягах з медичних карт амбулаторних хворих.

Позивач стверджує, що Відповідачка протягом усього періоду навчання дітей у ліцеї не відвідувала заклад, не цікавилася їх успішністю, здоров`ям, вподобаннями чи внутрішнім світом, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання дітей.

Оскільки діти проживають з ним, Позивач вважає, що має право на припинення стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 та на стягнення аліментів з Відповідачки на його користь у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дітей.

Відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 та пояснення третьої особи до суду не надходили, у зв`язку з чим суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані Позивачем докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 07 грудня 2018 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 2/760/19836/18.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_8 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , долученими до матеріалів справи.

Відповідно до судового наказу Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2020 року у справі № 760/17377/20 з Позивача на користь Відповідачки стягнуто аліменти на утримання вказаних дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 серпня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вказане судове рішення виконується в рамках виконавчого провадження № 65379169, відкритого 11 травня 2021 року Таращанським відділом державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області.

Згідно з довідкою цього відділу від 07 лютого 2025 року № 3664/244-43, станом на цю дату заборгованості по сплаті аліментів немає.

З матеріалів справи вбачається, що з лютого 2022 року, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації в Україну, відповідач ОСОБА_2 привезла дітей до Позивача за адресою його реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , де вони залишилися проживати разом з бабусею по батьківській лінії ОСОБА_5 , яка, як встановлено, бере вагому участь у їх повсякденному вихованні, догляді та утриманні, забезпечуючи стабільне сімейне середовище в умовах військової служби Позивача з 2019 року в Збройних Силах України, що підтверджується копією довідки військової частини НОМЕР_3 № 3401 від 01 вересня 2022 року та копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 .

Так, з 25 лютого 2022 року діти повністю перебувають на утриманні Позивача та фактично проживають за вказаною адресою однією родиною з ним та бабусею, про що свідчить довідка Лук`янівського старостинського округу Таращанської міської ради територіальної громади Білоцерківського району Київської області від 10 грудня 2024 року № 231-14-8, яка прямо вказує на факт спільного проживання дітей з батьком та бабусею, а також витяги з реєстру територіальних громад від 10 грудня 2024 року № 2024/014868176 (щодо сина ОСОБА_3 ) та № 2024/014868270 (щодо сина ОСОБА_4 ), що підтверджують реєстрацію дітей за адресою Позивача.

Крім того, актом обстеження умов проживання № 222 від 17 грудня 2024 року, складеним уповноваженими представниками місцевої влади, зафіксовано, що діти проживають саме з бабусею ОСОБА_5 у будинку Позивача, де створені належні санітарно-гігієнічні умови для їх розвитку, включаючи окрему кімнату для дітей, наявність необхідних меблів, іграшок та навчальних матеріалів, що відповідає вимогам щодо забезпечення інтересів неповнолітніх.

Встановлено також, що син ОСОБА_3 з 01 вересня 2022 року є учнем 5 класу Ківшоватського опорного ліцею Таращанської міської ради Київської області, а син ОСОБА_6 з 01 вересня 2023 року - учнем 2 класу цього ж закладу, що підтверджується довідками від 17 січня 2025 року № 12 та № 13, виданих відділом освіти ліцею. Зі змісту вказаних довідок вбачається також, що діти регулярно відвідують заняття, демонструють задовільну успішність і беруть участь у шкільному житті, а контакти з батьком та бабусею є основними для вирішення питань освіти.

Медичний нагляд за дітьми з 25 лютого 2022 року здійснюється в амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Ківшовата Таращанського центру первинної медичної (санітарної) допомоги, куди вони звертаються з приводу захворювань, профілактичних оглядів та щеплень виключно в супроводі бабусі ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою № 134 від 21 листопада 2024 року та витягами з медичних карт амбулаторних хворих на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які містять записи про регулярні візити, відсутність серйозних хронічних захворювань та належний рівень здоров`я дітей завдяки постійному догляду з боку родини Позивача.

Позивач у позовній заяві стверджує, що ОСОБА_2 протягом останніх років, зокрема за весь період навчання дітей у ліцеї, не відвідувала заклад, не виявляла інтересу до їх успішності, фізичного та духовного розвитку, вподобань, захоплень чи внутрішнього світу, не цікавилася станом здоров`я синів та фактично самоусунулася від виконання материнських обов`язків з виховання та утримання, що не спростовано Відповідачкою, оскільки відзив на позовну заяву від неї не надходив.

Відсутність відзиву від відповідача, відповідно до ч. 3 ст. 178 ЦПК України, дозволяє суду вважати, що вона не заперечує проти встановлених позивачем обставин, а отже, вони можуть бути визнані судом без додаткового доказування, якщо вони узгоджуються з іншими матеріалами справи та не суперечать інтересам дітей.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а ст. 180 цього Кодексу прямо встановлює, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, незалежно від того, з ким з батьків вона проживає.

Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої - за рішенням суду, при цьому аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, з ким проживає дитина, з урахуванням того, що той з батьків, хто проживає окремо, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Розмір аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з мінімальним гарантованим розміром не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а максимальним - не більше десяти прожиткових мінімумів, з урахуванням матеріального стану сторін, стану здоров`я дитини, наявності інших дітей та інших обставин.

Стаття 179 Сімейного кодексу України наголошує, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, а той з батьків, на ім`я якого вони виплачуються, розпоряджається ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини, що підкреслює захисну природу аліментів як механізму забезпечення найкращих інтересів дитини відповідно до Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Україною.

Право на звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів та, відповідно, право на їх отримання має той з батьків, з ким фактично проживає дитина та хто безпосередньо здійснює її утримання, як це випливає з системного тлумачення норм Сімейного кодексу України. Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц дійшов висновку, що аліменти за своєю суттю покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони стягуються виключно на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні, а продовження стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким дитина більше не проживає, суперечить меті аліментних зобов`язань і може призвести до нецільового використання коштів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 495/5950/21, де вказано, що припинення стягнення аліментів є можливим, коли дитина проживає з іншим з батьків, який її повністю утримує, а попередній одержувач самоусунувся від виконання обов`язків, що вимагає від суду оцінки фактичних обставин проживання та утримання з метою захисту інтересів дитини, з урахуванням принципу рівності прав та обов`язків батьків. У постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 750/10188/20 Верховний Суд підтвердив, що зміна фактичного місця проживання дитини на користь батька, є підставою для припинення стягнення аліментів з нього та стягнення їх з матері, оскільки аліменти мають спрямовуватися на потреби дитини там, де вона фактично проживає, а не на користь того з батьків, хто ухиляється від обов`язків.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 15 травня 2024 року у справі № 753/12456/22 підкреслено, що в умовах, коли один з батьків самоусувається від виховання, суд повинен враховувати докази фактичного утримання іншим батьком, включаючи документи про освіту, медичний нагляд та реєстрацію, для зміни порядку стягнення аліментів, аби уникнути порушення принципу найкращих інтересів дитини, закріпленого в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини. У цій справі суд також наголосив, що відсутність заперечень з боку відповідача посилює вагу доказів позивача, дозволяючи суду визнати зміну обставин без додаткових слухань.

З урахуванням встановлених обставин, а саме тривалого фактичного проживання дітей з позивачем з лютого 2022 року, його повного забезпечення їх утримання в умовах військової служби, активної ролі бабусі в догляді, регулярного навчання та медичного спостереження дітей за адресою Позивача, а також відсутності будь-якої участі матері в житті дітей протягом останніх років, що не спростовано нею через неподання відзиву, суд вважає, що подальше стягнення аліментів з Позивача на користь Відповідачки є недоцільним, суперечить суті аліментних зобов`язань та може призвести до нецільового використання коштів, порушуючи інтереси дітей, які фактично утримує Позивач.

Зміна місця проживання дітей з матір`ю на батька є істотною зміною обставин, яка, відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, дозволяє суду змінити розмір аліментів або звільнити від їх сплати, а в цьому випадку - припинити стягнення з Позивача та покласти обов`язок на Відповідачку, оскільки діти проживають не з нею, а з батьком, який забезпечує їх повноцінний розвиток.

Позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони спрямовані на захист прав дітей на належне утримання від обох батьків, з урахуванням рівності їхніх обов`язків.

Розмір аліментів, що стягуються з Відповідачки ОСОБА_2 на користь Позивача ОСОБА_1 , визначається судом у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом (10 лютого 2025 року) і до повноліття дітей, що відповідає вимогам ст. 181, 182, 183 Сімейного кодексу України та враховує наявність двох дітей, відсутність інформації про інші утриманців у Відповідача та принцип достатності для гармонійного розвитку дітей.

Судовий збір у розмірі 1211,20 грн, сплачений Позивачем за подання позовної заяви підлягає стягненню з Відповідачки на його користь відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено в повному обсязі.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 198, 273 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 137, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, які стягуються відповідно до Судового наказу Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року у справі № 760/17377/20.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дітей.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

3.Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ;

Відповідач: ОСОБА_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_6 ;

Третя особа: Таращанський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області, адреса: Київська обл., м. Тараща, вул. Софіївська, 3; 7.

Суддя: