Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 серпня 2025 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бессарабової Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», місце знаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, до ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

02.07.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 04.06.2019між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №701, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 3000,00грн., який в подальшому був збільшений до 30 219,05грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним, у зв`язку з чим станом на 09.04.2025 утворилась заборгованість в загальній сумі 60 383,46грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 30 219,05грн., заборгованості за процентами 30 164,41грн.

Крім того, 17.11.2022 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 41 952,77грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним, комісії, у зв`язку з чим станом на 09.04.2025 утворилась заборгованість в загальній сумі 53 532,40грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 38 444,82грн., заборгованості за процентами 7,68грн., заборгованості за комісією 14 872,90грн.

Просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 113 708,63грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40грн.

Ухвалою суду від 03.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позов або зустрічного позову не подав.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, зокрема, на підставі ст.280 ЦПК України у відсутність відповідача в заочному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Суд встановив, що 04.06.2019відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ «ПУМБ» із Заявою №701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, особисто підписавши яку підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті Банку в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процесу обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування.

Відповідно до вказаної заяви на ім`я відповідача ОСОБА_1 . Банком було відкрито поточний рахунок та видано кредитну картку НОМЕР_1 , на яку встановлено кредитний ліміт в розмірі 3000,00грн., який в подальшому (03.03.2022) був збільшений до 30 219,05грн.

Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. Реальна річна процентна ставка становить 47,88%.

Згідно з розрахунком заборгованості та випискою з особового банківського рахунку cтаномна 09.04.2025 заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором становить 60 383,46грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту 30 219,05грн., заборгованості за процентами 30 164,44грн.

Крім того, 17.11.2022відповідач ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» із Заявою № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, особисто підписавши яку підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті Банку в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняття ДКБО так і послуг, що можуть бути надані в процесу обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування.

Відповідно до вказаної заяви Банк видав відповідачу ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі в розмірі 41 952,77грн. шляхом їх переказу на банківський рахунок позичальника, строк кредиту 36 місяців.

Також в заяві зазначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4% (п.5), розмір процентної ставки (річних) - 0,01% (п.6) та визначено графік платежів, відповідно до якого щомісячний платіж за кредитним договором становить 1752,87грн. (останній місяць 1752,83грн.), в т.ч. сума кредиту, процентів та 587,34грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Згідно з розрахунком заборгованості та випискою з особового банківського рахунку cтаномна 09.04.2025 заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором становить 53 325,40грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту 38 444,82грн., заборгованості за процентами 7,68грн., заборгованості за комісією 14 872,90грн.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги АТ «ПУМБ» обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

В даному випадку суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, тобто недійсним в силу закону, та відповідно до ст.215 ЦК України визнання його таким судом не вимагається.

В даній справі судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 04.06.2019 та 17.11.2022 звернувся до позивача з Заявами про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, чим надав згоду на отримання банківських послуг і уклав з Банком відповідні договори, частиною яких є умови кредитування.

Ці договори є договорами приєднання, які складаються із Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщеної на сайті Банку.

Особисто підписавши заяви-приєднання, відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що ці документи становлять між ним та Банком кредитні договори, що з цими документами він ознайомився і погодилася.

Правомірність укладених між сторонами 04.06.2019 та 17.11.2022 кредитних договорів як правочину сторонами не оспорювалась, тому вони є чинними і обов`язковими для виконання.

Судом встановлено, що Банк виконав свої зобов`язання за укладеними 04.06.2019 та 17.11.2022 кредитними договорами, зокрема, за договором від 04.06.2019 відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок, видав кредитну картку, на яку встановив кредитний ліміт в розмірі 3000,00грн., який в подальшому було збільшено до 30 219,05грн., за договором від 17.11.2022 перерахував кредитні кошти в сумі 41 952,77грн. на поточний рахунок відповідача.

Відповідач, в свою чергу, активно користувався вказаними коштами, однак свого зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином в повному обсязі не виконав, допускав прострочення платежів, вносив їх в меншому розмірі, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором від 04.06.2019 в загальному розмірі 60 383,46грн., за кредитним договором від 17.11.2022 в загальному розмірі 53 325,40грн, стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами заявами-приєднаннями від 04.06.2019 та 17.11.2022, платіжною інструкцією від 17.11.2022 про видачу кредиту, виписками з особового рахунку відповідача, які є первинними бухгалтерськими документами, а також розрахунками заборгованості, довідкою про збільшення кредитного ліміту, які суд вважає належними та допустимими, підстав сумніватись в їх достовірності у суду немає.

Крім того, факту звернення до Банку, особистого підписання заяв-приєднання, отримання кредитних коштів, користування ними та факту виникнення заборгованості за обома кредитними договорами у визначеному позивачем розмірі відповідач ОСОБА_1 в належний процесуальний спосіб не спростував.

На підставі вищевикладеного, позов АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40грн.

Керуючись ст.15,16,526,530,610,611,625,627,629,633,634,638,1049,1050,1054, 1055,1056-1 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141, 259, 263-265,280,282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», , місце знаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, заборгованість за кредитним договором №701 від 04.06.2019 в загальному розмірі 60 383,46грн., за кредитним договором № від 17.11.2022 в загальному розмірі 53 325,40грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40грн, усього 116 131,26грн. (сто шістнадцять тисяч сто тридцять одна гривня 26 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.А.Мурашова