Справа № 509/2559/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Козирського Є.С.

при секретарі Лепешенковій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», третя особа Акціонерне товариство «Одесагаз» про захист прав споживачів

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2025 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму переплати та безпідставно набутих коштів у розмірі 27 166,00 грн; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 20 000,00грн. та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що Позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 06.08.2012 року. За зазначеною адресою встановлений прилад обліку споживання природного газу, розрахунок послуг з газопостачання ведеться у відповідності до показників приладу обліку природного газу. Відповідно до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1386/27831 від 06.11.2015р., до жовтня 2021 року Позивач був споживачем природного газу від постачальника ТОВ «Одесагаз-Постачання» (надалі за текстом «Відповідач») за обліковими даними: особистий рахунок № НОМЕР_2 , точка обліку газифікованого об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 . З жовтня 2021 року Позивач автоматично був переведений до постачальника природним газом ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як постачальника «останньої надії», однак Позивач продовжував сплачувати кошти на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ», за послугу з постачання природного газу, яка фактично з жовтня 2021 року Відповідачем не надавалася, оскільки не був обізнаний про автоматичне переведення, а рахунки від АТ «Одесагаз» на оплату не отримував та здійснював оплату за фактично спожитий об`єм газу у відповідності до показників приладу обліку природного газу. Оскільки, Позивач не був обізнаний щодо заміни постачальника природного газу, а тому в період з жовтня 2021 року по січень 2025 року, здійснював плату за постачання природного газу на рахунок ТОВ «Одесагаз-Постачання», , що підтверджується платіжними документами (копіями квитанцій) та листом за №10.0-02/22085 від 20.01.2025 року, у вказаний період у Позивача сформувалась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», яка була сплачена Позивачем у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції від 29.01.2025р. на 23 703,58 грн. Так, в період з листопада 2021 року по листопад 2024 року Позивач сплатив на рахунок Відповідача кошти у розмірі 27 166,00 грн. за послугу з постачання природного газу, які фактично Відповідачем з жовтня 2021 року не надавалися. На теперішній час постачальник газу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ». З жовтня 2021 року та по теперішній час Позивач не користується послугами Відповідача, а постачальником послуг з постачання природного газу є інша організація, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», яка на теперішній час здійснює газопостачання. У січні 2025 року Позивач звернувся до AT «Одесагаз» із проханням відновити газопостачання. У відповідь, Позивачу було сповіщено, що подальші дії щодо поновлення газопостачання необхідно узгоджувати з Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» після проведення сплати всієї заборгованості за послуги з постачання природного газу. За вказаний період у Позивача сформувалась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», яка була сплачена Позивачем у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції від 29.01.2025р. на 23 703,58 грн. Після проведених оплат Позивач знову звернувся до AT «ОДЕСАГАЗ» із проханням відновити газопостачання, однак отримав відповідь, що всі питання в подальшому Позивач має вирішувати ТОВ «ГК «Нафтогаз України», яка з жовтня 2021 року надає послуги з газопостачання. Позивач також звернувся із заявою до Відповідача та просив роз`яснити з яких причин його не повідомили про заміну надавача послуг, та просив повернути йому сплачені на реквізити Відповідача коштів за період з листопада 2021 року по листопад 2024 року. Проте відповідач грошові кошти так і не перерахував, тому позивач за захистом своїх прав звернувся до суду з позовом про стягнення суми переплати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити, справу розглядати без його участі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в судове засідання не з`явився, проте надав письмові пояснення, в якому зазначив, що з жовтня 2021 року споживач ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) з ЕІС-кодом 56ХМ25В984910393, о/р № НОМЕР_3 безперервно перебуває в Реєстрі споживачів постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Станом на квітень 2025 року за о/р № НОМЕР_3 заборгованість не обліковується.

Суд, враховуючи письмові заяви, подані сторонами по справі, заслухавши дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з`ясування і доведеність, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

На виконання вимог положень статті 12 цього Закону було розроблено та прийнято Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500.

Згідно з положеннями пункту 4 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила) для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 (далі - Типовий договір), разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору.

Пунктом 1.3 розділу I Типового договору передбачено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього договору, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього договору).

Фактом згоди позивача про приєднання до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, виходячи зі статусу публічного договору, є сплачені рахунки (квитанції) постачальника за поставлений природний газ.

Згідно абзацу четвертого п. 24 розділу III Правил постачання природного газу у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 06.08.2012 року.

За зазначеною адресою встановлений прилад обліку споживання природного газу, розрахунок послуг з газопостачання ведеться у відповідності до показників приладу обліку природного газу.

Відповідно до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1386/27831 від 06.11.2015р., до жовтня 2021 року Позивач був споживачем природного газу від постачальника ТОВ «Одесагаз-Постачання» (надалі за текстом «Відповідач») за обліковими даними: особистий рахунок № НОМЕР_2 , точка обліку газифікованого об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 .

З жовтня 2021 року Позивач автоматично був переведений до постачальника природним газом ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як постачальника «останньої надії», однак Позивач продовжував сплачувати кошти на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ», за послугу з постачання природного газу, яка фактично з жовтня 2021 року Відповідачем не надавалася, оскільки не був обізнаний про автоматичне переведення, а рахунки від АТ «Одесагаз» на оплату не отримував та здійснював оплату за фактично спожитий об`єм газу у відповідності до показників приладу обліку природного газу.

Позивач звертався до АТ «Одесагаз» із заявами. Метою звернення було проведення коригування обсягу спожитого природного газу абонентом особового рахунку № НОМЕР_2 . Однак, замість того, щоб привести коригування обсягу спожитого природного газу абонентом особового рахунку № НОМЕР_2 , АТ «Одесагаз» 09 січня 2025 року без повідомлення про відключення провело відключення домогосподарства Відповідача від системи газопостачання.

Після проведеного відключення домогосподарства Відповідача від системи газопостачання, представники АТ «Одесагаз» провели звірку фактично використаного об`єму природного газу та встановили, що за абонентом особового рахунку № НОМЕР_2 наявне надлишкове нарахування спожитого природного газу в період з січня 2021 року по січень 2025 року в розмірі 4 849,96 м3, а в грошовому еквіваленті становить суму 44 619,63 грн., що підтверджується Актом звірки фактично використаних об`єктів споживача об`ємів природного газу .

Позивач звертає увагу суду, що за базою даних АТ «Одесагаз» за абонентом особовий рахунок № НОМЕР_2 в особовому кабінеті міститься інформація щодо обсягу спожитого природного гаду, показників приладу обліку, а також міститься розрахунок розподілу природного газу (що підтверджується скриншотом з особового кабінету споживача.

Оскільки, Позивач не був обізнаний щодо заміни постачальника природного газу, а тому в період з жовтня 2021 року по січень 2025 року, здійснював плату за постачання природного газу на рахунок ТОВ «Одесагаз-Постачання», , що підтверджується платіжними документами (копіями квитанцій) та листом за №10.0-02/22085 від 20.01.2025 року, у вказаний період у Позивача сформувалась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», яка була сплачена Позивачем у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції від 29.01.2025р. на 23 703,58 грн.

Так, в період з листопада 2021 року по листопад 2024 року Позивач сплатив на рахунок Відповідача кошти у розмірі 27 166,00 грн. за послугу з постачання природного газу, які фактично Відповідачем з жовтня 2021 року не надавалися.

На теперішній час постачальник газу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ». З жовтня 2021 року та по теперішній час Позивач не користується послугами Відповідача, а постачальником послуг з постачання природного газу є інша організація, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», яка на теперішній час здійснює газопостачання.

Факт перерахунку коштів за вказаний період від Позивача на рахунок Відповідача підтверджується копією листа за №10.0-02/22085 від 20.01.2025 року, як відповідь на звернення Відповідача, яка була направлена Відповідачем на електрону адресу Позивача та копіями квитанцій, які надаються до позовної заяви, а саме: квитанцією від 02.04.2022р. на 331,20 грн.; квитанція від 23.09.2022р. на 119,60 грн.; квитанція від 24.12.2022р. на 8 260,60 грн.; квитанція від 01.03.2023р. на 8 602,60 грн.; квитанція від 20.12.2023р. на 837,20 грн. та на 349,60 грн.; квитанція від 03.06.2024р. на 1 177,60 грн.; квитанція від 06.07.2024р. на 2 852,00 грн.; квитанція від 11.09.2024р. на 3 569,60 грн.; квитанція від 05.10.2024р. на 579,60 грн.

У січні 2025 року Позивач звернувся до AT «Одесагаз» із проханням відновити газопостачання. У відповідь, Позивачу було сповіщено, що подальші дії щодо поновлення газопостачання необхідно узгоджувати з Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» після проведення сплати всієї заборгованості за послуги з постачання природного газу.

За вказаний період у Позивача сформувалась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», яка була сплачена Позивачем у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції від 29.01.2025р. на 23 703,58 грн.

Після проведених оплат Позивач знову звернувся до AT «Одесагаз» із проханням відновити газопостачання, однак отримав відповідь, що всі питання в подальшому Позивач має вирішувати ТОВ «ГК «Нафтогаз України», яка з жовтня 2021 року надає послуги з газопостачання.

Позивач також звернувся із заявою до Відповідача та просив роз`яснити з яких причин його не повідомили про заміну надавача послуг, та просив повернути йому сплачені на реквізити Відповідача коштів за період з листопада 2021 року по листопад 2024 року.

Відповідь про причини не сповіщення, а також про повернення помилкового сплачених коштів, Позивач отримати не зміг, оскільки всі абонентські відділи Відповідача не здійснювали прийому громадян, за юридичною та фактичною адресою Відповідач, та його керівництво були відсутні. Звернення Позивача за телефоном Відповідач залишав без уваги.

17 березня 2025 року адвокат діючи в інтересах Позивача звернувся до Відповідача з вимогою здійснити добровільне повернення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 27 166,00 грн. (двадцять сім тисяч сто шістдесят шість гривень) 00 коп. в місячний строк.

Надаючи відповідь на претензію Позивача, Відповідач листом від 18.03.2025 року за №2/04/22316 частково визнав переплату у розмірі 1401,61 грн., однак будь-яких дій щодо повернення коштів не здійснив. Крім того, до відповіді на претензію була долучена копія листа ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» за вих.№ 10.0-02/22085 від 20.01.2025 року на 2-х арк. У вказаному документі містилось посилання на неіснуючий обсяг спожитого природного газу в період з листопада 2020 року по вересень 2021 року, та наявність боргу у розмірі 24 927,19 грн. на жовтень 2021 року. При цьому показники, які надавались Позивачем кожного місяця при сплаті за спожитий газ Відповідачем не враховувались.

Так у відповідності до листа ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» за вих.№ 10.0-02/22085 від 20.01.2025 року та наданої інформації/довідки вбачається, що абонент за адресою: АДРЕСА_1 , особистий рахунок № НОМЕР_2 в період з листопада 2020 року по вересень 2021 року, загальний об`єм спожитого природний газ склав 3 313,38 куб.м., що не відповідає дійсності та спростовується інформацією, яка обліковується в базі даних АТ «Одесагаз» за абонентом особовий рахунок № НОМЕР_2 в особовому кабінеті.

Так, у відповідності до даним, які наявні в особовому кабінеті абонента особового рахунку № НОМЕР_2 , станом на 31.10.2020 року показник приладу обліку природного газу становить 531 куб.м., а станом на 30.11.2021 року, показник приладу обліку природного газу становить 632 куб.м.

Отже, за період з 01.11.2020 року по 31.11.2021 року абонент за адресою: АДРЕСА_1 , особистий рахунок № НОМЕР_2 , об`єм спожитого газу склав 101 куб.м. (632-531), а не 3 313,38 куб.м., як зазначив Відповідач.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 № 39/248 наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Будучи монополістами у сфері надання послуг з газопостачання відповідач не повинен зловживати своїми правами, в тому числі, щодо проведення розрахунків зі споживачами.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Наявність певної правової підстави для набуття особою майна виключає застосування до неї положень статті 1212 Цивільного кодексу України, якщо згадана підстава продовжує існувати.

Водночас сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Водночас сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.12.2018 року у справі № 920/169/18.

Для встановлення дійсного розміру заборгованості Позивача за спожитий газ, а саме до моменту зміни надавача послуг, необхідно взяти до уваги наступні документи:

-акт звірки фактичного використання об`єктом споживача об`ємів природного газу, який був наданий АТ «Одесагаз»;

-лист відповідь ТОВ «Одесагаз-Постачання» №10.0-02/22085 від 20.01.2025 року;

-фінансовий стан наданий ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»;

-скриншоти з особистого кабінету споживача.

З аналізу перелічених документів вбачається, що за обліком ТОВ «Одесагаз-Постачання» Позивач за період з листопада 2020 року по вересень 2021 року спожив природного газу в об`ємі 3 313,38 куб.м. (648 + 374 + 5 + 1 198 + 612 +255,36 + 69,12 + 28,71 + 41,57 + 44,84 + 36,78).

Інформація щодо споживання Позивачем природного газу в період з листопада 2020 року по вересень 2021 року в об`ємі 3 313,38 куб.м. спростовується даними, які надає АТ «Одесагаз» та інформація яка зберігається в особистому кабінеті споживача.

У відповідності до показника приладу обліку споживання природного газу, станом на 01 листопада 2020 року, показник становить 531 куб.м. та станом на 30 листопада 2021 року, показник становить 632 кум.м., тобто за той період за який ТОВ «Одесагаз-Постачання» обліковується споживання Позивачем у розмірі 3 313,38 куб.м. природного газу, фактичне споживання складає 101 куб.м., що майже у 33 рази є завищеним від фактичного споживання.

Отже, ТОВ «Одесагаз-Постачання» з листопада 2020 року по січень 2021 року нарахувало Позивачу споживання природного газу в об`ємі 1 022 куб.м. на суму 8 891,40 грн., а фактично 25 куб.м. (556-531) на суму 217,5 грн.

З січня 2021 року по березень 2021 року за даними ТОВ «Одесагаз-Постачання» Позивач спожив природного газу в об`ємі 1 815 куб.м. на суму 12 686,85 грн., а фактично 21 куб.м. (577-556) на суму 146,79 грн.

З березня 2021 року по листопад 2021 року за даними ТОВ «Одесагаз-Постачання» Позивач спожив природного газу в об`ємі 476,38 куб.м. на суму 4 267,78 грн., а фактично 55 куб.м. (632-577) на суму 506 грн.

Отже, фактичний об`єм спожитого природного газу Позивачем в період з листопада 2020 року по жовтень 2021 року склав 101 куб.м., а не 3 313,38 куб.м., а в грошовому еквіваленті 870,29 грн., а не 25 846,03 грн., як вважає ТОВ «Одесагаз-Постачання».

Позивачем в період з листопада 2020 року по жовтень 2021 року на рахунок ТОВ «Одесагаз-Постачання» за спожитий природний газ було перераховано 918,84 грн., що на 48,55 грн. є більшим від належного, а тому станом на жовтень 2021 року заборгованості Позивача перед ТОВ «Одесагаз-Постачання» за надані послуги відсутня.

В період з листопада 2021 року по листопад 2024 року Позивач сплатив на рахунок ТОВ «Одесагаз-Постачання» кошти у розмірі 27 166,00 грн. за послугу з постачання природного газу, які фактично ТОВ «Одесагаз-Постачання» з жовтня 2021 року не надавалися, а тому у ТОВ «Одесагаз-Постачання» перед ОСОБА_1 давні надлишково сплачених коштів в розмірі 27 166,00 грн., які підлягають поверненню.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що грошові кошти в сумі 1418,16 грн, які утворилися в результаті переплати за надання послуг з газопостачання, є безпідставно набутими, а тому вказана сума має бути повернута відповідачем позивачу.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд зважає на таке.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім цього, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі №522/8849/19 (провадження №61-2132св23) зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі N 487/6970/20 (провадження N 61-1132св22)).

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що позивачем не надано суду доказів на обґрунтування тверджень про наявність моральної шкоди та достатнього розміру її відшкодування, суд дійшов переконання, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, при подачі цього позову позивач був звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-80, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», третя особа Акціонерне товариство «Одесагаз» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму переплати та безпідставно набутих коштів у розмірі 27 166,00 гривень.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Є. С. Козирський