АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року

м. Чернівці

справа № 725/15138/24

провадження 822/617/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Перепелюк І.Б., Одинака О.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області,

апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького районного суду м.Чернівці від 11 березня 2025 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Галичанський О.І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовомдо Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Посилався на те, що йому, після відповідної вислуги років в органах внутрішніх справ, в січні 1997 році було призначено державну пенсію.

Стверджує, що письмово звернувся до ГУ УПФ в Чернівецькій області щодо нарахування та виплати доплати, в розмірі 2000 гривень до пенсії, на яку мав право, згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Відповідач добровільно відмовився проводити доплату до пенсії.

Не погоджуючись із висновком ГУ ПФУ в Чернівецькій області, в квітні 2023 року звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду. Рішенням суду від 11 травня 2023 року адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати щомісячної доплати в розмірі 2000 гривень, згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 гривень, з дати припинення її нарахування.

Стверджує, що ГУ Пенсійного фонду України в Чернівецькій області доплати не нараховувалися і не проводилася виплата до 30 червня 2023 року. Тільки з 01 липня 2023 року, згідно судового рішення, позивач почав отримувати щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2 000 гривень.

Різниця пенсії, за період з 01 липня 2021 року по 30 червня 2023 року, яка складає 48000 гривень, відповідачем не виплачена. Вказує, що у зв`язку із невиплатою коштів за рішенням суду, йому також завдана моральна шкода у розмірі 24000 гривень.

Просив суд, зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 48000 гривень та моральну шкоду у розмірі 24000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чернівецького районного суду м.Чернівці від 11 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 різницю доплати до пенсії, за період 01 липня 2021 року по 30 червня 2023 року, у розмірі 48000 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не доведено поважності причин невиплати позивачу належної доплати та не доведено правомірності такого зволікання, а тому позовні вимоги про стягнення майнової шкоди підлягають задоволенню.

Рішення суду в частині стягнення моральної шкоди мотивовано тим, що невиплата компенсації за недонараховану пенсію може спричиняти позивачу розчарування та почуття несправедливості, однак позивачем не доведено вини відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо невиконання рішень суду та не надано суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я, внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо). Більше того, позивач не обґрунтовує у чому полягає протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які призвели до невиплати йому нарахованої компенсації.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що нараховані ОСОБА_1 суми доплати до пенсії по рішенню суду, підлягають виплаті за рахунок коштів Державного бюджету України.

Проведення такої виплати не може бути здійснено за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема, територіального органу - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень (Головного управління) коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Враховуючи вищевикладене, джерелом фінансування виплат на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 є кошти Державного бюджету. Отже, нараховані суми можуть бути виплачені Пенсійним фондом України після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Зокрема, вказують на те, що ОСОБА_1 повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди. Матеріали даної судової справи не містять належних доказів отримання позивачем моральних страждань, що негативно вплинули б на його здоров`я або завдали душевних та моральних страждань в тому числі втрати нормальних життєвих зв`язків, зниження його авторитету серед колег та друзів, приниження честі та гідності, ділової репутації, або порушили її права та охоронювані законом інтереси.

Також, відсутні будь-які витяги з медичних карток або інші докази, які б підтверджували погіршення стану здоров`я позивача його фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних на думку позивача, незаконними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. Додані до справи докази ніяким чином не підтверджують фактів отримання позивачем моральних страждань.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вважає рішення суду першої інстанції законними та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.

Позиція апеляційного суду

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, як одержувач пенсії, відповідно до Закону України про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі № 600/2090/23-а визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати щомісячної доплати в розмірі 2000 гривень, згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 "Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень, згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 №713 "Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб", з дати припинення її нарахування.

01 жовтня 2024 року звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із проханням виконати вказану постанову суду.

Листом ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 18 жовтня 2024 року позивача повідомлено, що різниця пенсії, визначена відповідно до постанови суду, за період 01 липня 2021 року по 30 червня 2023 року, склала 48000 гривень, і що виплачено буде у порядку черги.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Як убачається з мотивувальної частини апеляційної скарги та рішення Чернівецького районного суду м.Чернівці від 11 березня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, а тому апеляційний суд не переглядає рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково наступних підстав.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 просить суд стягнути з Держави Україна (в особі відповідного територіального органу Державної казначейської служби України) майнову шкоду у розмірі 48000 гривень, посилаючись на положення статті 1166, 1167, 1172 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 1175 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акту, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду.

Наявність усіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Для виникнення обов`язку відшкодування шкоди ступінь вини порушника значення не має.

Встановлені у ст. 1166 ЦК України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, що входять до глави 82 ЦК України, тією мірою, в якій їх не змінюють спеціальні правила, передбачені окремими статтями цієї глави. Названі умови разом із фактом заподіянням шкоди є підставами й юридичної відповідальності, вони утворюють одночасно і склад правопорушення.

Тобто, частина 1 ст. 1166 ЦК України містить пряму вказівку на протиправність поведінки заподіювача шкоди, як обов`язкову підставу деліктної відповідальності.

Згідно зі ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказував на незаконність дій органу Пенсійного фонду України щодо безпідставної невиплати йому пенсії у розмірі 48000 гривень, внаслідок чого йому завдано майнову шкоду у вказаному розмірі.

Разом з тим, як на підставу своїх вимог, позивач посилається на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі № 600/2090/23-а, де визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати щомісячної доплати в розмірі 2000 гривень.

Таким чином, спірні правовідносини виникли, у зв`язку з виконанням судового рішення, тому несплачена позивачеві сума пенсії, яка підлягає стягненню на його користь, за рішенням суду, не може вважатися майновою шкодою, або збитками, в розумінні ст. ст. 22, 1166 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови адміністративного суду, відтак зазначені норми права не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Таку правову позицію виклав Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1388цс17, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На момент звернення до суду із цим позовом жодних належних доказів щодо наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності ГУ ПФУ в Чернівецької області з невиплати позивачу пенсії у розмірі 48000 гривень позивачем суду не надано.

Позивач не погоджується з невиплатою йому доплати до пенсії у розмірі 48000 гривень, на підставі постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року, однак це не є шкодою, завданою йому діями ГУК ПФУ в Чернівецькій області, у розумінні положень ст. 1166 ЦК України.

Зазначена позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 21.03.2018 року у справі № 628/2125/16-ц (провадження № 61-2608св18).

З огляду на зазначене, стягнення заявленої суми у цьому спорі є подвійною відповідальністю за одне і те ж зобов`язання, що відповідно до положень Конституції України є недопустимим.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати в частині стягнення матеріальної шкоди та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Рішення Чернівецького районного суду м.Чернівці від 11 березня 2025 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди відмовити скасувати у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 22 серпня 2025 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: І.Б. Перепелюк

О.О. Одинак