Справа № 548/1296/25
Провадження № 2/548/615/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2025 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Лідовець Т. М.

за участю секретаря судового засідання Листопад Т. М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суд у м. Хорол в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про встановлення факту належності спадкодавцю нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Хорольського районного суду з позовом про встановлення факту належності спадкодавцю нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

На обґрунтування позову зазначає, що вона є дочкою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бутівці Хорольського району Полтавської області. 14.02.1986 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті все належне йому майно заповідав доньці - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями й спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок, що входить до складу спадкового майна, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на прийняття у спадщину та роз`яснено, що для отримання цієї спадщини їй необхідно звернутися до суду з відповідним позовом.

У зв`язку з викладеним позивач просить суд встановити факт належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 об`єкта нерухомого майна - житлового будинку садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається із: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 45, 6 кв. м., сараю літ. Б, сараю літ. В, погребу літ. Г, вбиральні літ. Д, огорожі № 1, колодязя №2 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом майна померлого батька.

16.06.2025 у справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутності за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив; протягом строку, встановленого судом, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав

З наданих суду доказів встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 15.05.2025 №9, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 03.07.2006, копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 26.08.2006 (а. с. 9-13).

Згідно із заповітом, посвідченим 14.02.1986 виконавчим комітетом Староаврамівської сільської Ради народних депутатів Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1, ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі, все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповідав своїй доньці - позивачу ОСОБА_5 (а. с.14).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрилась спадщина на його спадкове майно - житловий будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 45, 6 кв. м., сараю літ. В, погребу літ. Г, вбиральні літ. Д, огорожі № 1, колодязя №2. Вказаний житловий будинок з погосподарськими й побутовими будівлями та спорудами належав останньому згідно із випискою з погосподарської книги №02-17 том № 5 на 2001-2005 роки, засвідченою старостою Староаврамівського старостату Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області Шило А. А., по с. Бутівці Лубенського району Полтавської області Хорольської міської ради, номер об`єкта погосподарського обліку - № 314 (а. с.16-19).

З повідомлення Хорольської державної нотаріальної контори від 29.05.2025 за вих. № 222/01-16 вбачається, що позивач є спадкоємицею за заповітом, що прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 552/2005 до майна ОСОБА_2 , на підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини.

З інформаційної довідки комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 19.05.2025 №933 слідує, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстрований та складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 45, 6 кв. м., сараю літ. Б, сараю літ. В, погребу літ. Г, вбиральні літ. Д, огорожі № 1, колодязя №2. Фактів побудованих будівель без дозволу на початок будівельних робіт, а також перепланування не виявлено (а. с. 22-23).

З технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, адреса об`єкта: Полтавська область, Лубенський район (колишній Хорольський район), с. Бутівці, (станом на 01.01.2021), АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 22 травня 2025 року Лубенським МБТІ, вбачається, що вказаний об`єкт нерухомого майна перебуває у задовільному технічному стані та є придатний до подальшої експлуатації (а. с. 24-28).

Відповідно до Звіту про оцінку майна - житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ТОВ «Альбатрос», станом на 15 травня 2025 року його ринкова вартість становить 103400 грн (а. с. 29-37).

Факт належності будинку ОСОБА_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується копією витягу з погосподарської книги №02-17, том 5, с. Бутівці за 2001-2005 роки, копією виписки з погосподарської книги села Бутівці (Староаврамівської сільської ради), особовий рахунок № НОМЕР_4 за 2001-2005 роки, виданою виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області. У вказаних документах головою домоволодіння, що розташоване у АДРЕСА_1 , зазначений ОСОБА_2 (а. с. 16-19).

Згідно із довідкою, виданою виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 15.05.2025, ОСОБА_2 був зареєстрований до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті разом з ним була зареєстрована ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане вище спадкове майно позивачу роз`яснено державним нотаріусом Рештою С. М., що для отримання цієї спадщини необхідно звернутись до суду з відповідною заявою, що підтверджується копією її повідомлення від 29.05.2024 за вих. № 222/01-16 про порядок спадкування нерухомого майна (а. с. 21).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з вимогами частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (стаття 1299 ЦК України).

Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону України права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві Юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У вказаних роз`ясненнях зазначається, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Відповідно до пункту 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Судом встановлено, житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрований в КП «Лубенське МБТІ», лише у погосподарскій книзі зазначається, що ОСОБА_2 є головою домогосподарства. Отже, за наведених вище обставин, суд вважає підтвердженим право власності спадкодавця на спірний будинок.

Оскільки іншим чином, ніж в судовому порядку, визнати право власності на спадкове нерухоме майно позивач не може в зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні вказаної нотаріальної дії, визнання права власності на спадкове майно є законним та справедливим інтересом позивача. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-268, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про встановлення факту належності спадкодавцю нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Встановити факт належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 об`єкта нерухомого майна - житлового будинку садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 45,6 кв. м., сараю літ. Б, сараю літ. В., погребу літ. Г, вбиральні літ. Д, огорожі № 1, колодязя №2.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 69,8 кв. м., житловою площею 45, 6 кв. м., сараю літ. Б, сараю літ. В., погребу літ. Г, вбиральні літ. Д, огорожі № 1, колодязя №2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення шляхом подачі відповідної заяви до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Відповідач: Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області, адреса: вул. 1 Травня, 4, м. Хорол, Лубенського району Полтавської області, .

Суддя Т. М. Лідовець