Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2143/25
Провадження №: 2/332/1740/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2025 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Марченко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Петракей Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,-
Департамент патрульної поліції, в особі представника Малія Олександра Миколайовича, звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, у судове засідання повторно не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля СКС MOU-04МП ( Mitsubishi Outlander) , держаний номерний знак НОМЕР_1 є Департаментом патрульної поліції ( а.с. 21).
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.
Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Страхування це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист ) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів,що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів,внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Розділом Ш Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення МТСБУ (страховиком) регламентної виплати та визначені умови, за яких у МТСБУ (страховика) виникає обов`язок по їх здійсненню, а також підстави для відмови у здійсненні регламентної виплати.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Відповідно до абзацу 2 пункту 1.5 статті 1 вказаного Закону не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.
У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.
Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону коригуючий коефіцієнт встановлено для мотоциклів та моторолерів.
Згідно з пунктом 1.10 ПДР мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт; мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше.
Тобто, у розумінні абзацу 2 пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягає обов`язковому страхуванню та не може бути застрахований пристрій, який не має певних коригуючих коефіцієнтів.
Під час судового розгляду було встановлено, що відповідач керував мопедом CkystarQIN6Q-50.
Для мопедів коригуючий коефіцієнт Законом не передбачений.
Для покладення відповідальності на страховика правове значення має те, чи підлягає обов`язковому страхуванню цивільно-правова відповідальність власників мопедів, чи повинен купувати поліс ОСЦПВ власник мопеда, тобто власник транспортного засобу з об`ємом двигуна до 50 куб.см. або з електродвигуном потужністю до 4 кВт, чи ні.
Закони України мають пріоритет перед іншими нормативними актами, в тому числі й постановами Кабінету Міністрів України.
Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями).
Отже, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має пріоритет над Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ.
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для мопедів «автоцивілка» не вимагається, тобто законодавством обов`язкову наявність ОСЦПВ для мопедів не передбачено.
У правилах дорожнього руху розрізняють мотоцикли, мопеди, велосипеди.
Водій мопеда не зобов`язаний мати поліс ОСЦПВ. При цьому, водій мопеда може мати поліс ОСЦПВ (страховку), тому як це надає переваги у разі якщо водій мопеда стає винуватцем ДТП (при відсутності полісу ОСЦПВ водій зобов`язаний відшкодувати збитки потерпілій стороні, наявність полісу ОСЦПВ гарантує, що страхова компанія візьме на себе компенсацію збитку потерпілому).
Отже, оскільки Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має вищу юридичну силу ніж Правила дорожнього руху України, то страховка на мопед не є обов`язковою. Мопед визнаний транспортним засобом згідно правил дорожнього руху, але для нього законом про автоцивільну відповідальність не встановлений коригувальний коефіцієнт. Страхування на мопед можна придбати за бажанням власника транспортного засобу. Водій мопеду є повноправним учасником дорожнього руху, тому в разі заподіяння шкоди іншим учасникам він має сплачувати всі збитки, якщо в нього немає страхового полісу. Для мопедів на державному рівні розробляються законопроекти про регулювання автоцивільної відповідальності, проте поки страхування цивільної відповідальності власників мопедів залишається для них необов`язковим. Відсутність законодавчо встановленого обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників мопедів виключає відповідальність страховика в порядку статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо цивільно-правову відповідальність власника мопеду не було застраховано.
Будь-яких доказів того, що цивільно-правова відповідальність власника мопеду CkystarQIN6Q-50 була застрахована матеріали справи не містять, а тому у даному випадку відповідальність за завдану шкоду покладається безпосередньо на водія, який керував мопедом CkystarQIN6Q-50.
Згідно з ч. 1ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 2ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди- задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст заочного рішення складено 01.09.2025.
Суддя Н.В. Марченко