Справа № 700/645/25
Провадження № 2/700/354/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Бесараб Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка цивільну справу №700/645/25 провадження №2/700/354/25 за позовною заявою акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», представник позивача - адвокат Супрун Єлизавета Вікторівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А H О В И В:

Представник акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» Супрун Єлизавета Вікторівна через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість в розмірі 40511,86 грн та понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кридитні договори: 01.08.2021 року кредитний договір №97, за яким позичальнику видано кредит у сумі 4000 грн; 30.09.2022 року кредитний договір №, за яким видано кредит у сумі 21737,10 грн та 30.09.2022 року кредитний договір №, за яким ОСОБА_1 видано кредит у сумі 6294,62 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином тривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.04.2025 року склала: по кредитному договору № 97 в сумі 6705,31 грн; по кредитному договору № в розмірі 26215,44 грн; по кредитному договору № в сумі 7591,11 грн. Позивачем надіслано письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем не погашена. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 03.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін.

Представник позивача, повідомлений через систему «Електронний суд». Крім того, в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідача було повідомлено про вказаний позов, шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем її реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судової влади України.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кридитні договори:

- 01.08.2021 року кредитний договір №97, за яким позичальнику видано кредит у сумі 4000 грн;

- 30.09.2022 року кредитний договір №, за яким видано кредит у сумі 21737,10 грн;

- 30.09.2022 року кредитний договір №, за яким видано кредит у сумі 6294,62 грн.

Підписавши договори, відповідач добровільно погодилася на умови кредитування, зокрема, розміри кредитів, порядок його надання та відсотки за користування кредитами.

Позивач АТ «ПУМБ» свої зобов`язання перед відповідачем виконав.

З виписки за договорами по особовому рахунку видно, що відповідач користувалася кредитними коштами.

До Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позивач додав Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 15.03.2021) та Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 04.04.2022), затвердженої рішенням Правління АТ «ПУМБ» протокол №894 від 31.03.2022.

Пунктом 2.2.5 Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти.

Згідно п. 5.1.7. Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

Пунктом 6.1 Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що сторони несуть відповідальність, передбачену умовами цього договору та чинним законодавством України за невиконання, неналежне виконання своїх обов`язків, передбачених договором.

Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами станом на 09.04.2025 склала:

1) по кредитному договору від 01.08.2021 року №97 в сумі 6705,31 грн, з яких:

- 3999,58 грн заборгованість за кредитом;

- 2705, 73 грн заборгованість по процентам.

2) по кредитному договору від 30.09.2022 року № у розмірі 26215,44 грн, з яких:

- 21737,10 грн заборгованість за кредитом;

- 4,92 грн заборгованість по процентам;

- 4473,42 грн заборгованість за комісією.

3) по кредитному договору від 30.09.2022 року № в сумі 7591,11 грн, з яких:

- 6294,62 грн заборгованість за кредитом;

- 1,28 грн заборгованість по процентам;

- 1295,21 грн заборгованість за комісією.

Отже, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення.

Враховуючи погодження сторонами умов кредитного договору, фактичного надання позичальнику кредитних коштів, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором від 01.08.2021 року №97 в сумі 6705,31 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 3999,58 грн та заборгованості за процентами в сумі 2705, 73 грн; за договором від 30.09.2022 року № в сумі 21742,02 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 21737,10 грн та заборгованості за процентами в сумі 4,92 грн; за договором від 30.09.2022 року № в сумі 6295,90 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 6294,62 грн та заборгованості за процентами в сумі 1,28 грн.

Щодо стягнення комісії за кредитним договором№ від 30.09.2022 року та кредитним договором№ від 30.09.2022 року, суд вважає необхідним зазначити наступне.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2, 3 ст.215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультра активну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за обслуговування кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.1 та ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі «Правила про споживчий кредит»). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача - це проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Водночас, з тексту позовної заяви взагалі не випливає зміст вказаної послуги (обслуговування кредитної заборгованості), і обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Зі змісту укладених кредитних договорів вбачається, що відповідачу встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,4 % без уточнення найменування конкретної послуги, систематичності її надання, тобто відповідно до наповнення пакету, як то передбачено Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб.

Таким чином, оскільки вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а відповідно передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема, інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно.

Враховуючи те, що позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору, укладеного між АТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_2 , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Аналогічну правову позицію висловила у Постанові від 13.07.2022р. у справі № 496/3134/19 Велика Палата Верховного Суду.

Таким чином, оскільки умови договору щодо обов`язку здійснення платежів за комісією є нікчемними, нарахована позивачем заборгованість за комісією стягненню не підлягає.

Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд приходить до висновку, що розрахунок, проведений позивачем АТ «ПУМБ», є частково обґрунтованим.

Отже, з огляду на викладене, на підставі ст. ст.203-204,215,228 ЦК України, ст. ст.1,8,11,12,16 Закону України «Про споживче кредитування», суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача комісії у розмірі 4473,42 грн за кредитним договором№ від 30.09.2022 року та у розмірі 1295,21 грн за кредитним договором№ від 30.09.2022 року необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню, та відповідно до вимог ст. ст.526,629,1048,1054 ЦК України стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає заборгованість за договором №97 від 01.08.2021 року в сумі 6705,31 грн (3999,58 грн заборгованість по тілу кредиту та 2705, 73 грн заборгованість по процентам); за договором № від 30.09.2022 року в сумі 21742,02 грн (21737,10 грн заборгованість по тілу кредиту та 4,92 грн заборгованість по процентам); за договором № від 30.09.2022 року в сумі 6295,90 грн (6294,62 грн заборгованість по тілу кредиту та 1,28 грн заборгованість по процентам).

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають задоволенню частково, відповідно до вимог ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору становлять 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №192 від 23.06.2025 року.

Так, 34743,23 грн. (вимоги позивача, які підлягають задоволенню) відповідає 85,76 % від заявленої ціни позову 40511,86 грн, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, що в грошовому еквіваленті становить 2077,45 грн (85,76 % від суми 2422,40 грн дорівнює 2077,45 грн).

На підставі ст.ст.11,205,207, 512-515,526,610,612, 625-629,634,638, 1049,1050,1054 ЦК України, керуючись ст.ст.410,12,81,141,223,258,259,263-265,352,354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» представник позивача - адвокат Супрун Єлизавета Вікторівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість на загальну суму 34743,23 грн (тридцять чотири тисячі сімсот сорок три гривні 23 копійки), яка складається: із заборгованості за кредитним договором №97 від 01.08.2021 року в сумі 6705,31 грн (шість тисяч сімсот п`ять гривень 31 копійка); заборгованостіпо кредитному договору № від 30.09.2022 року у розмірі 21742,02 грн (двадцять одна тисяча сімсот сорок дві гривні 02 копійки); заборгованостіпо кредитному договору № від 30.09.2022 в сумі 6295,90 грн (шість тисяч двісті дев`яносто п`ять гривень 90 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 2077,45 грн (дві тисячі сімдесят сім гривень 45 копійок) - у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: вул. Андріївська,4 м.Київ, .

Представник позивача: Супрун Єлизавета Михайлівна, місцезнаходження: вул. Андріївська,4 м.Київ, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія БЕСАРАБ