ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4779/24 Номер провадження 22-ц/814/2733/25Головуючий у 1-й інстанції Рудалєва Л. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Бутенко С.Б., Пікуль В.П.

при секретарі: Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дерези Микити Едуардовича на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст заяви

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

У квітні 2025 року ОСОБА_1 надала суду першої інстанції заяву про забезпечення позову в якій просила суд: 1) вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що є предметом поділу спільної сумісної власності, а саме:

Будівля вісова, реєстраційний номер об`єкта: 000, загальною площею 30,6 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі будівля вісова);

Приміщення (група приміщень), реєстраційний номер об`єкта: 07, загальною площею 48,3 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;

Приміщення (група приміщень), реєстраційний номер об`єкта: 040, загальною площею 63,5 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (приміщення 2).

2) заборонити до ухвалення рішення по справі про поділ спільного сумісного майна, яке є предметом спору, відчужувати, передавати у користування, змінювати стан майна.

Заяву про забезпечення позову обгрунтовує тим, що відповідач вчинив дії по знищенню частини майна за адресою: АДРЕСА_1 . Так, на час подання позову був розміщений кормоцех з обладнанням «А-1» загальною площею 309,4 кв.м, комбікормовий цех «Д-1» загальною площею 858,0 кв. м, склад для посіву «Е1» загальною площею 408,3 кв.м, навіс «Е-1», вісова «Ж-1» загальною площею 30,6 кв.м, огорожа №1, огорожа №2, ворота №3. На час подання заяви про забезпечення позову залишилася тільки будівля вісова.

Крім того, позивачка зазначає, що відповідач має намір і надалі знецінювати або відчужити на користь третіх осіб майно, яке підлягає поділу, без згоди позивачки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 квітня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Дереза М.Е. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

У своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Дереза М.Е. посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Також вказує, що ухвала суду ґрунтується на припущеннях, а не на фактичних обставинах справи.

Зазначає, що станом на момент подання заяви відповідач знищив частину спільного майна, а невжиття заходів забезпечення позову унеможливить поділ нерухомого майна.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено, що 02.09.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 02.09.2022 року.

В період шлюбу до моменту припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти сторонами було придбане наступне майно: квартира АДРЕСА_4 , житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 21,1 кв.м. із подальшою реконструкцією в нежитлове приміщення з добудовою під магазин. Після реконструкції загальна площа складає 48,3 кв.м., оціночна вартість якої становить 1122665,69 грн.

Квартира АДРЕСА_5 з подальшою реконструкцією в нежитлове приміщення з добудовою під магазин. Після реконструкції загальна площа складає 63,5 кв.м.

Нежитлові будівлі, кадастровий номер :01:001:0064, загальною площею 1506,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складаються з кормоцеху з обладнанням «А-1» загальною площею 209,4 кв.м., комбікормового цеху «Д-1» загальною площею 858,0 кв.м., складу для посіву «Е-1» загальною площею 408,3 кв.м., навісу «Е-1», вісової «Ж-1» загальною площею 30-6 кв.м., огорожі № 1, огорожі № 2, воріт № 3. Згідно договору купівлі-продажу ціна нежитлових будівель складає 415000 грн.

Все вищевказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не підтвердила факт знищення майна саме відповідачем. Також в матеріалах заяви відсутні відомості про наміри відповідача відчужити, передати у користування чи змінити стан майна.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом відповідно до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є квартира АДРЕСА_4 , житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 21,1 кв.м. із подальшою реконструкцією в нежитлове приміщення з добудовою під магазин. Після реконструкції загальна площа складає 48,3 кв.м., оціночна вартість якої становить 1122665,69 грн.

Квартира АДРЕСА_5 з подальшою реконструкцією в нежитлове приміщення з добудовою під магазин. Після реконструкції загальна площа складає 63,5 кв.м.

Нежитлові будівлі, кадастровий номер :01:001:0064, загальною площею 1506,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складаються з кормоцеху з обладнанням «А-1» загальною площею 209,4 кв.м., комбікормового цеху «Д-1» загальною площею 858,0 кв.м., складу для посіву «Е-1» загальною площею 408,3 кв.м., навісу «Е-1», вісової «Ж-1» загальною площею 30-6 кв.м., огорожі № 1, огорожі № 2, воріт № 3. Згідно договору купівлі-продажу ціна нежитлових будівель складає 415000 грн.

Вказане майно було зареєстроване на відповідача в період перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем. Однак враховуючи, що шлюб між сторонами розірвано, відповідач на даний момент має можливість самостійно розпоряджатися спірним майном, в тому числі відчужити його третій особі. Можливе подальше відчуження відповідачем спірної нерухомості об`єктивно перешкоджатиме ефективному захисту порушених прав позивача.

Разом з цим колегія суддів звертає увагу, що оцінка співмірності способу забезпечення позову полягає у співвідношенні негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з враховуванням інтересів сторін та інших учасників судового процесу, ефективністю захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без застосування заходу забезпечення позову, можливістю виконання судового рішення у разі задоволення вимог.

При аналізі заходу забезпечення позову колегія суддів приймає до уваги, що предметом позову є нерухоме майно яким відповідач до вирішення позову по суті має можливість розпорядитися на власний розсуд, що призведе до порушення прав та інтересів позивача та неможливість виконання рішення суду в разі його задоволення.

У постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 Верховний Суд роз`яснив, що: арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна; заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном. Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

У свою чергу заборона відчуження нерухомого майна не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, можливості користуватися спірним майном та утримувати його.

Крім того, забезпечення позову є лише тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на випадок, коли відповідач діятиме недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає за доцільне застосувати саме забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного нерухомого майна, що буде адекватним, пропорційним, співмірним заходом відносно позовних вимог.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 квітня 2025 року та забезпечення позову шляхом заборони відчуження на: будівлю вісову, реєстраційний номер об`єкта: 000, загальною площею 30,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .; приміщення (група приміщень), реєстраційний номер об`єкта: 07, загальною площею 48,3 кв.м. розтановане за адресою: АДРЕСА_2 .; приміщення (група приміщень), реєстраційний номер об`єкта: 040, загальною площею 63,5 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_6 .

Щодо судових витрат

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не розглядає справу по суті, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дерези Микити Едуардовича задовольнити частково.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 квітня 2025 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони відчуження будівлі вісової, реєстраційний номер об`єкта: 000, загальною площею 30,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .; приміщення (група приміщень), реєстраційний номер об`єкта: 07, загальною площею 48,3 кв.м. розтановане за адресою: АДРЕСА_2 .; приміщення (група приміщень), реєстраційний номер об`єкта: 040, загальною площею 63,5 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_6 .

В іншій частині заяву щодо накладення арешту на спірне вище перелічене майно відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 серпня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді С.Б. Бутенко

В.П. Пікуль