Справа № 638/476/25
Провадження № 2/638/2744/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Штих Т. В.,

за участю секретаря судового засідання: Ковальчук А. П.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Пісочинської селищної ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на частину однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на садовий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначає, що бабуся позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про що зроблено відповідний актовий запис № 9407, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_1 , виданим 04.10.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові. Після смерті своєї бабусі Позивач у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаренко В.П., де заведено спадкову справу № 22 за 2022 рік. Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме однокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_3 та садовий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (далі- садовий будинок), Наявність та належність спадкового майна садового будинку спадкодавцеві підтверджується інформацією, наведеною свідоцтві на право власності на нерухоме майно за номером 45710406 видане Харківським районним 2 управлінням юстиції Харківської області від 15.10.2015 р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 45710460 від 15.10.2015 р., номер запису про право власності 1161432. Наявність та належність спадкового майна квартири спадкодавцеві підтверджується інформацією, наведеною у договорі купівлі продажі 12 квартири за вищезазначеною адресою від 24.09.2010, витягом з державного реєстру правочинів №9040338 від 24.09.2010 та витягом про державну реєстрацію прав №27772293, виданим Комунальним підприємством «Харківське бюро технічної інвентаризації» 26.10.2010. Разом з тим, на вказане спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, у зв`язку з чим в процесі оформлення спадщини виявилось, що у Позивача немає можливості оформити у спадщину в нотаріальному порядку вказане спадкове майно. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаренко В.П надано постанову про відмови у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2023 № 134/02-31 та від 20.10.2023 №135/02-31. Даними постановами відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначені садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами та 12 квартири, які належали бабусі Позивача. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане належне покійній майно мотивована тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно, що у свою чергу виключає можливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Оскільки Позивачем, не було пред`явлено правовстановлюючий документ на нерухоме майно, як це вимагає вищезазначений Порядок, постановлено відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на садовий будинок з надвірними будівлями і спорудами та 12 квартири. 3 У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, одночасно надано інформацію про те, що спадкова справа за заявою спадкоємця - позивача заведена, спадкоємець - позивач є таким, що прийняв спадщину за заповітом. Позивач не може скористатись даним Порядком та зареєструвати право власності, оскільки садовий будинок та частина квартири рахується за покійною особою. Для оформлення прав власності на вказане майно в порядку спадкування необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину, попередньо зареєструвавши майно. Зареєструвати ж право власності немає можливості, тому що власник помер, зареєструвати майно за померлою особою теж немає правових підстав, у зв`язку з чим можливо лише в судовому порядку визнати право власності на спадкове майно.

Відповідачі відзив на позовну заяву не надсилали.

Ухвалою суду від 30 січня 2025 року провадження відкрито, призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 09 квітня підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку, про дату, час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та копію спадкової справи, суд доходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 про що зроблено відповідний актовий запис № 9407, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії № НОМЕР_1 , виданим 04.10.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності, індексний номер 45710406 від 15.10.2015 об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 належало на праві приватної власності ОСОБА_2 , розмір частки 1. Зазначене також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 45710460 від 15.10.2015.

Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаренко В.П надано постанову про відмови у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2023 № 134/02-31 та від 20.10.2023 №135/02-31. Для вирішення питання спадкування цієї земельної ділянки позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим що неможливо визначити обсяг спадкового майна.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини ( ч.3 ст. 1235 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 3.21 Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України ( п.5.5 Порядку).

Визначивши розмір обов`язкової частки, нотаріус видає спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині, свідоцтво про право на спадщину за законом, а спадкоємцеві за заповітом свідоцтво про право на спадщину за заповітом ( п.5.15).

Таким чином, обставинами, які підлягають встановленню та доказуванню у даній справі, є встановлення кола спадкоємців і прийняття спадщини спадкоємцями, наявність підстав для переходу права власності в порядку спадкування.

Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Звертаючись з позовом позивачка вказала що має право на спадкування на підставі заповіту, однак не долучила копію заповіту до позову. Також позивачкою не було подане клопотання про витребування матеріалів спадкової справи.

Враховуючи вищевикладене суд позбавлений встановити який обсяг майна спадкодавець заповів спадкоємцю, також суд не може встановити коло спадкоємців в тому числі наявність спадкоємців які претендують на обов`язкову частку в спадковому майні.

Отже суд відмовляє в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Пісочинської селищної ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 376,392,1216-1218,1220,1233,1241,1261,1268,1269,1270 ЦК України, ст.ст. 2,4,5,12,13,141,258,259,263-265, 352,354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Пісочинської селищної ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування залишити без задоволення.

Судові витрати вважати сплаченими позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 серпня 2025 року

Суддя Т. В. Штих