Номер провадження: 22-ц/813/4542/25
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

учасники справи: позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2024 року, ухваленого Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Бобуйка І.А. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У червня 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 30.06.2021 року о 14-55 год, в м. Київ, на вулиці Городецького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «RENAULT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2022 року № 757/48088/21-п у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито провадження. На момент дорожньо-транспортної пригоди, майнові інтереси власника автомобіля «RENAULT» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 були застраховані в ПРАТ «СК «УНІКА» згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 030531/4057/0000057 від 30.07.2020 року.

Страхувальник звернувся до Позивача з заявою № 00440492 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 030531/4057/0000057 від 01.07.2021 року.

Дана заяву було розглянуто, пошкодження автомобіля «RENAULT» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 визнано страховим випадком у зв?язку з чим, на підставі: Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість); Рахунку № х33581 від 19.07.2021 року; ремонтної калькуляції № 00440492 від 19.07.2021 року; страхового акту № 00440492 від 19.07.2021 року, ПРАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 163320,19 грн, що підтверджується дорученнями № 234746 від 21.07.2021 року.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW» державний реєстраційний номер НОМЕР_5 була застрахована у ПрАт "ХМСК" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201694280.

Ліміт цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану майну відповідно до умов полісу № 201694280 - 130 000 грн. Франшиза згідно полісу № 201694280 - встановлена в розмірі 2 600 грн.

У зв`язку з чим із посиланням як на правове обґрунтування своїх вимог на ч. 2 с. 8 Закону України «Про страхування», ст. 993, 1194 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування у розмірі 35920,19 грн (163 320,19-127400).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2024 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» виплачене страхове відшкодування в розмірі 35 920,19 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» суму судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2025 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, в якому у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» відмовити в повному обсязі, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Доводами апеляційної скарги є те, що відповідач не був повідомлений про дату, час та місце судових засідань.

Вказує, що за обставинами справи встановлено, що 30.06.2021 о 14 годині 55 хвилин, в м. Київ, на вулиці Городецького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «RENAULT» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 757/48102/21-п, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулось 30.06.2021 року, та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2022 року у справі про адміністративне правопорушення №757/48088/21-п, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулось 30.06.2021 року та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, а отже є обопільна вина у вчиненні ДТП.

Посилається на п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Також посилається на ст. 1188 ЦК України, відповідно до якої, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, відшкодовується у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вказує, оскільки вина за вчинення ДТП полягає у порушенні ПДР зі сторони обох водіїв, то вважає, що відшкодуванню підлягає сума матеріальної шкоди в розмірі 50 % вартості матеріального збитку. Таким чином обов`язок по відшкодуванню різниці між заподіяною шкодою і виплаченим страховим відшкодуванням покладається на ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» з розрахунку 163320,19/2=81 661 грн.

Від представника ПАТ «СК «Уніка» - Сечка С.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Федорчука К.Ю. надійшли заперечення на відзив, які фактично дублюють зміст апеляційної скарги.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення коштів у розмірі 35920,19 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 вказаної норми).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.06.2021 року о 14 годині 55 хвилин, в м. Київ, на вулиці Городецького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «RENAULT» державний реєстраційний номер НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 757/48088/21 відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулось 30.06.2021 року з огляду на порушення ним п. 12.1., 12.3., 13.1. ПДР України, внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля «BMW» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «RENAULT» державний реєстраційний номер НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_3 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 38 , п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 4).

На момент дорожньо-транспортної пригоди, майнові інтереси власника автомобіля «RENAULT» державний реєстраційний номер НОМЕР_8 були застраховані в ПРАТ «СК «УНІКА» згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 030531/4057/0000057 від 30.07.2020 року (а.с. 5-13).

Судом встановлено, що страхувальник звернувся до позивача з заявою № 00440492 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №030531/4057/0000057 від 01.07.2021 року (а.с. 16).

Дану заяву було розглянуто, пошкодження автомобіля «RENAULT» державний реєстраційний номер НОМЕР_8 визнано страховим випадком, у зв?язку з чим та на підставі: Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а.с. 17-18); рахунку № НОМЕР_9 від 19.07.2021 року (а.с. 19); ремонтної калькуляції № 00440492 від 19.07.2021 року (а.с. 20-23); страхового акту № 00440492 від 19.07.2021 року (а.с. 24), ПРАТ «СК «УНІКА» здійснило ОСОБА_3 виплату страхового відшкодування в розмірі 163 320 грн 19 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 234746 від 21.07.2021 року (а.с. 25) .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «BMW» державний реєстраційний номер НОМЕР_10 була застрахована в ПрАт "ХМСК" полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201694280. Ліміт цивільно-правової відповідальності за шкоду завдану майну відповідно до умов полісу №201694280 - 130 000 грн. Франшиза згідно полісу №201694280 - встановлена в розмірі 2 600 грн. 00 коп (а.с. 26).

Вказані обставини по справі ніким не оспорюються.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як особа, відповідальна за завдані збитки, повинен сплатити різницю між сумою сплаченого ПРАТ «СК «УНІКА» страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «KACKO» № 030531/4057/0000057 від 30.07.2020 року та сумою страхового відшкодування, передбаченого полісом ПрАТ "ХМСК" обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201694280, в розмірі 35 920 грн 19 коп = 163 320 грн 19 коп-127 400 грн.

Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (пункт 3 частини першої статті 1188 ЦК України).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

При цьому згідно з положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір (частки) відшкодування (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц).

Слушним є довід апеляційної скарги, що під час розгляду справи судом не враховано обставини ДТП, а саме щодо того, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року (справа № 57/48088/21-п) ОСОБА_3 також визнано винуватим у тому, що він 30.06.2021 о 14 год. 55 хв. у м. Києві на вул. Городецького, керуючи автомобілем марки «Рено», державний реєстраційний номерний знак номер НОМЕР_8 , порушив вимоги п. 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме: при зміні напрямку руху не переконався у безпечності та створив перешкоду для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 .

По вказаній справі провадження також закрите судом на підставі ч. 2 ст. 38, п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вказане мало бути враховано судом під час визначення обсягу відповідальності відповідача як страхувальника за договором обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, на що цілком слушно посилається відповідач, оскільки відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, за наявності вини всіх осіб, діяльність яких було завдано шкоди, відшкодовується у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Постановами Печерського районного суду м. Києва від 17 серпня 2022 року (справа № 757/48102/21-п) та від 19 липня 2022 року (справа № 757/48088/21) встановлено обопільну винуватість обох водіїв транспортних засобів як відповідача ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 .

Ураховуючи, що у спірній ДТП встановлено вину обох водіїв, які порушили Правила дорожнього руху України, що підтверджується судовими рішеннями у справах про адміністративні правопорушення, позивач, як страховик одного із учасників ДТП за договором добровільного страхування, здійснив виплату страхового відшкодування на підставі умов договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" від 30.07.2020 № 030531/4057/0000057, суд дійшов загалом обґрунтованого висновку про виникнення у відповідача обов`язку щодо відшкодування відповідної частини завданої внаслідок ДТП шкоди в порядку суброгації, проте припустилися помилки під час визначення розміру такого відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц).

Отже, погоджуючись з доводом скарги, оскільки винуватцями ДТП були визнані двоє водіїв, проте враховуючи неможливість встановлення, в якій саме частині шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, несуть відповідальність кожен з водіїв, справедливим є розподіл шкоди між водіями у рівних частках, що відповідає п. 36.3. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тому розрахунок виглядає наступним чином: 163320,19/2 = 81661,09 грн.

З огляду на встановлений ліміт відповідальності страхової компанії ПрАТ «ХМСК» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 127000 грн, що є в межах суми страхового відшкодування, то з відповідача сума 35920,19 не підлягає стягненню.

Вказане відповідає меті інституту страхування, змісту закону, що регулює виниклі спірні правовідносини сторін, та практиці Верховного Суду, зокрема його Великої Палати щодо покладення тягаря відшкодування шкоди саме на страховика в межах страхової суми.

У відповідності до частини третьої та четвертої статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення позову, неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Щодо доводу скарги про неналежне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 6, 7, 8 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді № 630597 від 06.06.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру адресою реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (а.с. 32).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд Малиновському районному суду м. Одеси на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 05.07.2022 за № 36/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» (суди АРК та м. Севастополя), яким змінено територіальну підсудність справ Совєтського районного суду Автономної Республіки Крим на Малиновський районний суд м. Одеси.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.07.2024 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання на 04.07.2024 року о 10:00 год. та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 12.09.2024 о 10.45.

Відповідно до п. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддею встановлено, що місцем реєстрації ОСОБА_1 є окупована територія ( АДРЕСА_1 ), тому він мав сповіщатися у вищезазначений спосіб.

Більш того, адреса: АДРЕСА_1 також зазначена скаржником як у заяві про перегляд заочного рішення, так і в апеляційній скарзі, що підтверджує встановлене місце реєстрації відповідача.

Повідомлення відповідача як особи, місце проживання (перебування) чи місцезнаходження якої значиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, про розгляд справи судом мав здійснюватися судом у відповідності до п. 19 Розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України згідно законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку із проведенням антитерористичної операції», а саме - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Доказів розміщення такого оголошення на офіційному веб-сайті судової влади із посиланням на відповідну веб-адресу такої ухвали суду матеріли справи не містять, натомість не є таким оголошення суду про виклик відповідача як особи, зареєстроване місце проживання (перебування) якого чи місце роботи якого невідоме, сформоване в системі Д-3(а.с. 46).

Отже, відповідача не було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи 12.09.2024 о 10:45 год, що відповідно до ст. 280 ЦПК Українивиключало проведення заочного розгляду справи.

Тому вказаний довід апеляційної скарги також є слушним.

Оскільки відповідач вважається неналежно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, то його довід про неповідомлення судом про таке, підтверджено матеріалами справи і є підставою для безумовного скасування судового рішення через вказане порушення судом норм процесуального права, якщо учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.

З огляду на відмову у задоволенні позову, за подання апеляційної скарги з позивача необхідно стягнути з суму сплаченого судового збору у розмірі 4542 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач просив стягнути з позивача понесені витрати на правничу допомогу без визначеної суми.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 750/2055/20).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження надання професійної правничої допомоги адвокатом Федорчуком К.Ю. надано лише ордер серії АЕ № 13656258 від 03.03.2025 про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , інших документів не надано.

З огляду на вищевказане, скаржником не надано належних та допустимих доказів понесених витрат на правову допомогу, а тому не підлягають стягненню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367,374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Уніка" (, адреса: вул. Теліги Олени, буд. 6, літ В, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_11 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 4542 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови - 19 серпня 2025 року

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

В.В. Кострицький