Справа № 930/1231/25
№2/930/779/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2025 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді: Алєксєєнка В.М.

при секретарі: Загребельного О.С.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача адвоката: Примакової В.В.

представника третьої особи - Органу опіки та

піклування Немирівської міської ради: Тригуба В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Немирівської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проживав однією сім`єю, без реєстрації шлюбу із відповідачкою ОСОБА_2 з листопада 2016 року по січень 2025 року.

Під час спільного проживання у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження N? 0 від 03 травня 2025року, відомості про батька записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України.

З 18 січня 2025 року відповідачка залишила позивача із сином і поїхала до Реслубліки Польща, сказавши, що не має на меті повертатися додому. Після від?їзду вона жодного разу не поцікавилася життям спільного із позивачем сина. У характеристиці N? 01-31/85 від 06.05.2025року, за підписом класного керівника і директора ліцею N?2 у якому навчається син, ОСОБА_3 зазначається, що батько бере активну участь у житті сина, відповідально ставиться до його виховання, цікавиться навчанням сина, мати ж участі у вихованні сина не приймає.

Дитина, ОСОБА_3 проживає із своїм батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Сина позивач утримує на кошти, отримані працюючи за наймом будівельником.

Зі слів спільних знайомих в березні 2025 року позивачу стало відомо, що відповідачка проживає з іншим чоловіком і не має наміру займатись вихованням їхнього спільного сина.

Рішенням виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області N? 240 від 20 травня 2025 року визначено місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 так як батьки дитини не в шлюбі і проживають окремо.

Ухвалою судді від 30.05.2025 р. відкрито провадження у даній справі та вирішено, що вона підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.06.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Примакова В.В., позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

У судовому засіданні був заслуханий малолітній ОСОБА_3 , за його бажанням. Дав покази, що він проживає з батьком. Батько водить його до школи та піклується про нього. Знає, що мати перебуває за кордоном, подарунки не дарує та участі у його вихованні не приймає.

В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Немирівської міської ради Тригуб В.С., просить винести рішення з урахуванням інтересів дитини та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, відзиву на позовну заяву не надіслала.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому заслухавши пояснення позивача та його представника, врахувавши думку малолітньої дитини та дослідивши, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та документально підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08 червня 2017 року.

Матір`ю дитини являється ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження N? 0 від 03 травня 2025року, відомості про батька записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, так як сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі.

Ч.1 ст.126 СК України встановлено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Наразі позивач ОСОБА_1 , самостійно займається вихованням та матеріальним утриманням сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піклується про нього, цікавиться станом здоров`я та успіхами, виявляє інтерес до його внутрішнього світу, забезпечує сина належним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням.

Вищевказане підтверджується рішенням Немирівської міської ради від 20.05.2025 р. про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , так як батьки дитини не в шлюбі та проживають окремо.

Класним керівником малолітнього ОСОБА_3 , який є учнем 2-Б класу, надано характеристику підписану директором Ліцею №2 м.Немирова, у якій зазначено, що «проживає ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 . Мама, ОСОБА_2 , на даний час із сім`єю не проживає, виїхала за кордон. Участі у вихованні сина не бере. ОСОБА_5 сумує за матір`ю, прагне спілкування, але мама часто не виходить на зв`язок, ігнорує дитину. Через це ОСОБА_4 інколи нервує, плаче. Єдиною втіхою є батько та старший братик. ОСОБА_6 бере активну участь у житті сина. Завжди цікавиться навчанням дитини, відповідально ставиться до його виховання. Завжди підтримає та втішить хлопчика».

Встановлення факту, що позивач як батько самостійно виховує свого сина та визначення місця постійного проживання сина з позивачем необхідно для захисту прав та інтересів дитини, прав та інтересів позивача, як батька, який займається вихованням та утриманням дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину.

Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ст.ст. 3,9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Матеріалами справи доведено та в судовому засіданні досліджено, що позивач має достатній дохід, самостійно займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує її матеріально та піклується про неї, в будинку, у якому мешкає дитина створені належні умови для проживання та її розвитку, що також підтверджується Актом обстеження умов проживання 02-12/24 від 06.05.2025 року. Позивач належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує сина усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про його фізичний та духовний розвиток, цікавиться станом здоров`я та успіхами. Відповідач залишила сина на позивача.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, суд вважає належними та обґрунтованими доводи позивача, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесені витрати залишаються за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 150, 161 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 191, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , самостійно виховує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з ним і перебуває на повному його утриманні.

Визначити місце проживання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , за місцем його фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко