Провадження №2/487/1984/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2025 Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судових засідань Спицької Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Колективного підприємства "Миколаївліфт" про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2024 року до суду надійшов позов адвоката Островської О.В. в інтересах ОСОБА_1 до Колективного підприємства "Миколаївліфт" про стягнення заробітної плати та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2024 року позовну заяву залишено без руху.

12.12.2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків та уточнена позовна заява.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

02.05.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про витребування доказів по справі.

10.07.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 88419,97 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує та просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 88419,97 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання було повідомлено належним чином.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2009 року до 24.01.2025 року працювала в КП "Миколаївліфт" на посаді провідного інженера експертно-виробничо-технічного відділу.

З 15.04.2024 року до суду відповідачем не виплачується заробітна плата та необхідні платежі для зарахування страхового стажу працівнику.

Згідно довідки про розмір заборгованості по виплаті заробітної плати на момент звільнення становить 88419,97 грн.

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої незалежності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

У відповідності до положень ч.1ст. 21 Закону України «Про оплату праці» , працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ст. 15 Закону України "Про оплату праці", форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Вирішуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, суд вважає доведеним наявність перед позивачем заборгованості по заробітній платі в розмірі 88419,97 грн, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 1211,20 гривень судового збору.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263, 265, 268, 279, 280-289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Колективного підприємства "Миколаївліфт" про стягнення заробітної плати та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати - задовольнити.

Стягнути з Колективного підприємства "Миколаївліфт" на коиисть Алієвої Наталі Павлівни заборгованість із заробітної плати у розмірі 88419,97 грн. та судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Заводського районного

суду м. Миколаєва В.В.Кузьменко