Справа № 401/4701/23
Провадження № 2-п/401/36/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судового засідання Яцини А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Світловодська заяву представника ОСОБА_1 адвоката Глушко Зої Вікторівни про перегляд заочного рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2025 року адвокат Глушко З.В. , діючи як представник ОСОБА_1 , звернулась до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з заявою та просить скасувати заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2024 року у справі № 401/4701/23, яким з ОСОБА_1 було стягнуто на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 24 березня 2020 року, станом на 07 листопада 2023 року, у розмірі 63344 грн 63 к., а також судовий збір у розмірі 2684грн 00 к.

В обґрунтування заяви посилається на те, що позовну заяву, ухвалу суду, судові повістки та судове рішення ОСОБА_1 особисто не отримував , адже з 2018 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає його мати похилого віку, якій він допомагає з побутом та лікуванням. За адресою реєстрації відповідач не проживає, адже у 2018 році припинив фактичні шлюбні відносини з жінкою, з якою спільно там проживав. 23 липня 2025 року ОСОБА_1 не зміг розрахуватися банківською карткою в магазині та зателефонував у банк, де йому повідомили про арешт коштів в рамках виконавчого провадження.

Відповідач не мав можливості спростувати заявлені позивачем до суду позовні вимоги, а суд не перевірив, що позивачем не надано до суду виписку по рахунку відповідача, за якою можна було б встановити факт користування ним карткою, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості. Позов обґрунтований тим, що відповідач отримав кредит у розмірі 70000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок згідно підписаної анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 24 березня 2020 року та має заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24 березня 2020 року у розмірі 63344,63 грн. Однак розмір встановленого відповідачу кредитного ліміту на поточний рахунок у сумі 70000 грн іншими документами, крім тверджень у позовній заяві, позивачем не підтверджено. На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості, який розроблений самим банком, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не підтверджує того, що відповідач дійсно має будь-яку заборгованість перед банком та не може слугувати доказом розміру грошових вимог позивача до відповідача, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Сума отриманого кредиту належними і допустимими доказами не доведена, що свідчить про те, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Слід також зазначити, що позивачем не підтверджено факт користування наданим кредитом (платіжною карткою monobank) та не надано виписки з карткового рахунку відповідача, яка б вказувала, що платіжною карткою monobank відповідач активно користувався, грошові кошти використовував для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, отримував кошти шляхом зняття готівки в банкоматі, здійснював розрахунки через термінали, здійснював погашення заборгованості за наданим кредитом, а отже, прийняв запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту. За наведених обставин представник відповідача вбачає підстави для перегляду заочного рішення суду від 27 лютого 2024 року та його скасування.

Ухвалою судді від 12 серпня 2025 року поновлено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву прийнято до провадження суду та призначено до розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явились, представник просила провести розгляд заяви за їх відсутності .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, 13 серпня 2025 року скерував до суду Додаткові пояснення у справі, за змістом яких проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечив з підстав її необґрунтованості.

Вивчивши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріалами справи, суд встановив наступне.

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2024 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 24 березня 2020 року, станом на 07 листопада 2023 року, у розмірі 63344 грн 63 к., а також судовий збір у розмірі 2684 грн 00к.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Судом встановлено, що під час судового розгляду справи судові повістки про виклик до суду відповідача ОСОБА_1 направлялись за місцем його реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , які повернулись до суду без вручення адресатові з підстав відсутності адресата за вказаною адресою.

Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є , зокрема, день вручення судової повістки під розписку чи день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд констатував , що в силу дії ст. 128 ЦПК відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в зв`язку з чим з підстав ст. 280 ЦПК України ухвалив рішення при заочному розгляді справи.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач ні копію позовної заяви, ні судових повісток не отримав, з урахуванням чого суд приходить до висновку про фактичну необізнаність відповідача як про наявність відносно нього провадження у цивільній справі, так і про час та місце судового розгляду, відтак встановлює поважність причини неявки відповідача в судове засідання.

Разом з тим, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 288 ЦПК України, для можливості скасування заочного рішення повинна бути встановлена сукупність визначених наведеною нормою умов, а саме поважність причини неявки та посилання відповідача на докази, які мають істотне значення для справи, тобто можуть призвести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Іншими словами, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Однак жодного посилання на докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи в розумінні ч. 1 ст. 288 ЦПК України представником ОСОБА_1 суду не представлено , її доводи по суті заяви фактично зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, які досліджено судом та покладено в основу судового рішення, що є недостатнім для висновку про наявність підстав для скасування судового рішення, ухваленого при заочному розгляді справи.

Наслідком цього згідно положень п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України має стати залишення заяви відповідача про скасування заочного рішення без задоволення.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заява представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є необґрунтованою, підстав для задоволення цієї заяви судом не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись статями 284, 287, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Глушко Зої Вікторівни про перегляд заочного рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду у строки, визначені ч. 4 ст. 287 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Н.Л. Волошина