Номер провадження 2/243/1373/2025
Номер справи 243/5293/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«22» серпня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Гончарової А.О.,

з участю: секретаря судового засідання - Слободкіної Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід - ОСОБА_3 , який був власником будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1250 га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд. Після його смерті спадщину фактично прийняли його дружина ОСОБА_4 та його донька ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла та після її смерті спадщину фактично прийняла її донька ОСОБА_5 . У ОСОБА_5 окрім позивачки, ще була дитина - син ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла. Після її смерті спадщину позивач та ОСОБА_6 фактично прийняли спадщину, кожний по 3/8 часток буд. АДРЕСА_1 та 3/8 часток земельної ділянки до даного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер. 15 січня 2025 року позивач звернулась до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її брата ОСОБА_6 , але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки не надано документу про право власності на вказані об`єкти.

Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на 3/8 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та 3/8 частки земельної ділянки площею 0,2150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Представник відповідача, Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову.

Третя особа, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10 липня 2017 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

05 липня 1977 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 05 липня 1977 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 18 березня 1981 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 14 вересня 1978 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

29 квітня 1997 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 29 квітня 1997 року.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 07 травня 2003 року шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 було розірвано.

19 серпня 2019 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_14 та змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 від 10 вересня 2019 року.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 22 лютого 2002 року.

ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ДН №081349 від 23 липня 1998 року, належало право власності на земельну ділянку площею 0,2150 га, розташовану на території Маяківської сільської ради АДРЕСА_1 , передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарчих будівель, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-025 від 07 лютого 2025 року.

Відповідно до довідки виконкому Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 18 червня 2015 року №394, згідно з записами по господарській книзі за №20 (особовий рахунок № НОМЕР_9 ) за 2011-2015 роки земельна ділянка в розмірі 0,215 га і будинок, який знаходиться на даній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 22 лютого 2002 року, ОСОБА_5 дійсно поховала батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Тетянівка, проживали разом по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство.

Згідно з довідкою Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 02 лютого 2017 року №219, ОСОБА_3 був прописаний та проживав в буд. АДРЕСА_1 з 1953 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ним в будинку проживали та були прописані дружина ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 , онук ОСОБА_6 , онука ОСОБА_1 .

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася до набуття чинності Цивільним Кодексом України, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР 1963 року.

Частиною 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично прийняли спадщину після ОСОБА_3 , оскільки були зареєстровані за однією адресою, за якою спільно мешкали, проте належним чином не оформили свої спадкові права.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 від 19 липня 2017 року.

Згідно з довідкою Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 02 лютого 2017 року №218, ОСОБА_4 була прописана та проживала в буд. АДРЕСА_1 з 1953 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з нею в будинку проживали та були прописані донька ОСОБА_5 , онук ОСОБА_6 , онука ОСОБА_1 .

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ОСОБА_5 фактично прийняла спадщину після своїх батьків, проте за життя не оформила своїх спадкових прав на спірний житловий будинок та земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_11 від 26 серпня 2022 року.

Спадкоємцями першої черги за законом після ОСОБА_5 є її діти ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2025 року у справі №243/1720/25 задоволено позов ОСОБА_1 та визнано за нею право власності на 3/8 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та на 3/8 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд площею 0,2150 га, кадастровий номер :02:000:0862, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_6 за життя не оформив своїх спадкових прав після матері ОСОБА_5 .

В травні 2022 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_12 від 28 грудня 2022 року.

Згідно з повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02 липня 2025 року, в результаті перевірки, проведеної за книгами актових записів цивільного стану, які знаходяться на зберіганні в архіві відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис про шлюб ОСОБА_6 , при повному збереженні архівного фонду, не знайдено. В результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості актового запису про шлюб ОСОБА_6 не знайдені.

Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Враховуючи відсутність інших спадкоємців за законом, ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги після свого брата ОСОБА_6 .

Відповідно до повідомлення Другої слов`янської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04 липня 2025 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , не заводилась.

Згідно з повідомленням відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 03 грудня 2024 року, відділ не може надати копії документів на житло за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю інвентаризаційної справи.

Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецької Т.П. від 15 січня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на 3/8 частки житлового будинку та 3/8 частки земельної ділянки біля нього, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки спадкоємцем не надано документ, який встановлює право власності на вказані об`єкти та право власності на майно не було зареєстроване.

Згідно з п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

У встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки нотаріусу не надано документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 1225 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Стаття 120 Земельного кодексу України передбачає, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», враховуючи вищевикладене та визнання позову відповідачем, вимога позивача про визнання права на спадщину в межах заявлених позовних вимог підлягають судовому розгляду та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 355, 356 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_13 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 , на 3/8 частки житлового будинку, який складається з житлового будинку літера «А» загальною площею 48,3 кв.м, житловою площею 34,1 кв.м, гараж під літерою «Б», вбиральнця під літерою «В», погріб під літерою «Г», огорожа під №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_13 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 , на 3/8 частки земельної ділянки площею 0,2150 га, кадастровий №:02:000:0826 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 01 вересня 2025 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О.Гончарова