Справа № 473/2120/25
"26" серпня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,
у квітні 2025 року Публічне акціонерне товариство Страхова компанія «ОРАНТА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.
Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Представниця позивача Дудуц О.В. у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем його проживання, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки в своїй заяві представниця позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 17 січня 2024 року ОСОБА_1 було визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 6ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , як власнику автомобіля марки MAN TGA 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було завдано матеріальну шкоду у вигляді витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу.
19 березня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату страхового відшкодування.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У той же час, відповідно до вимог п.п. 22.1 ст. 22, ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час виникнення правовідносин між сторонами) в разі, якщо цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, застрахована, при настанні з його вини страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, зокрема шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу потерпілого. При цьому потерпілому відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно п.п. 38.1.1-а ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81,78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Між тим позивачем не надано належних доказів щодо перебування відповідача в стані алкогольного сп`яніння саме на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, з матеріалів, доданих до позову (картка ДТП), вбачається, що працівниками поліції, які оформлювали матеріали щодо скоєння дорожньо-транспортної пригоди, огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився через відсутність ознак сп`яніння.
Отже,з урахуванням встановлених обставин, підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відсутні.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан