Справа № 296/8501/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про направлення справи за підсудністю

"14" серпня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мариніної М.О.,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Козира В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

04.08.2025 до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 .

05.08.2025 суддею Корольовського районного суду м.Житомира було відкрито провадження в цивільній справі №296/8501/25 та призначено до розгляду.

12.08.2025 року адвокат Козир В.К. подав до суду заяву в якій просить матеріали справи №296/8501/25 за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису передати за територіальною підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області з тих підстав, що заявник ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник в судовому засіданні повідомила, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Мариніна М.О. в судовому засіданні заперечила щодо направлення справи за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області.

Адвокат Козир В.К. в судовому засіданні просив матеріали справи №296/8501/25 передати за територіальною підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області, оскільки заявник ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

Згідно зі ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Згідно положень ЦПК України при визначені підсудності справ суд приймає до уваги зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або перебування фізичної особи.

В заяві заявник ОСОБА_1 вказала, що вона зареєстрована в АДРЕСА_2 , а місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , однак доказів, що підтверджують її фактичне місце проживання в межах юрисдикції Корольовського районного суду м. Житомира не надала.

Отже, відповідно до вимог ст. 350-1 ЦПК України, справа підсудна Корольовському районному суду м. Житомира.

Крім того вказана категорія справ характеризується невідкладністю розгляду, а тому передача справи на розгляд до іншого суду суперечитиме таким вимогам.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні заяви представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Козира В.К. про направлення справи за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису за територіальною підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області слід відмовити.

Керуючись ст. 31,32, 260,350-1 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Козира В.К. про направлення справи за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису за територіальною підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Корольовський районний суд м.Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Адамович