Провадження № 2/557/295/2025
Справа № 570/342/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 серпня 2025 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Тишкуна П.В.

за участі секретаря судового засідання Гуменюк Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гоща в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова кампанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

1. Суть спору.

ТзОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором кредитної лінії №00-10733654 від 29.12.2023 року у розмірі 24150,00 грн. та судові витрати- 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

13.08.2025 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог. Згідно даної заяви просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №00-10733654 від 29.12.2023 року у розмірі 19625,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.12.2023 року між ТОВ «Кайчай Гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір №00-10733654, у формі електронного документа який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

За умовами даного договору ОСОБА_1 отримав грошові кошти та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно кредитного договору невід`ємною частиною договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства https:/kachay/com.ua/. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Всупереч умов Договору №00-10733654 від 29.12.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 24150,00 грн., яка складається з: 5250,00 грн. - заборгованість по кредиту; 18900,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, що підтверджується випискою з особового рахунку на період 16.08.2024- 11.12.2024.

22.01.2024 ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали Договір факторингу № 22-01/2024 згідно умов якого, ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-10733654 від 29.12.2023.

Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 6750 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024.

16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТзОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-10733654 від 29.12.2023.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24150,00 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22- 01/2024 від 22.01.2024.

Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 00-10733654 від 29.12.2023 в розмірі 19625,00 грн. та судові витрати, які складаються з 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2422,40 грн. сплаченого судового збору.

30.04.2025 від представника відповідача адвоката Шелудько О.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позову ТОВ «ФК «Ейс» просить відмовити в повному обсязі. Зокрема зазначила, що хоча позивач і зазначає про перехід права грошової вимоги до відповідача за Договором Кредитної лінії № 00-10733654 від 29.12.2023 до ТОВ «Макс Кредит» відповідно до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024, а потім до позивача відповідно до договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС, проте, надані ним реєстри не є належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги, зважаючи на те, що у них зазначені лише номер і дата кредитного договору, прізвище позичальника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інше) передавались новому кредитору, як це передбачено ч. 1 ст. 517 ЦК України.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні повідомлення про відступлення права грошової вимоги за договором кредитної лінії та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу таких повідомлення за договорами факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 та №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року.

Зазначає, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт передачі ТОВ «Качай Гроші» на користь ТОВ «Макс кредит», як і факт передачі ТОВ «Макс кредит» на користь ТОВ «ФК «Ейс» кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за Договором Кредитної лінії 00-10733654 від 29.12.2023, що свідчить про недоведеність порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Також, представник не погоджується з розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що кредитодавцем у період з 29.12.2023 по 22.01.2024 відсотки нараховувались за ставкою 1,2% в день, а у період з 31.01.2024 року по 27.05.2024 року відсотки нараховувались за ставкою 3,00% в день. Проте, оскільки кредитний договір був укладений 29.12.2023, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1%. і за її розрахунком за період з 29.12.2023 по 27.05.2024 року загальна сума відсотків мала скласти 7 550,00 грн, а загальна сума по кредиту 12 550,00 грн.

Також представник вважає, що відшкодування заявлених представником позивача витрат у розмірі обумовленого сторонами угодою є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт.

11.06.2025 року від представника позивача надійшли до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначає, що заперечення стороною відповідача у відзиві того, що позивач отримав право вимоги щодо ОСОБА_1 за Договором факторингу 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 не заслуговує на увагу, оскільки до позовної заяви долучено договір факторингу, витяги з реєстрів прав вимог та акти прийому-передачі, що є належним доказом стверджувати що фактор набув права вимоги. До того ж, сам договір факторингу судом нечинним не визнавався, а тому він є правомірним та обов`язковим до виконання.

Щодо неповідомлення боржника про заміну кредитора, то це не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Що стосується нарахування відсотків кредитором, то воно повністю обґрунтовано та не суперечить умовам Договору № 00-10733654 від 29.12.2023, з якими відповідач ознайомився, погодився з його умовами та підписав електронним одноразовим ідентифікатором.

07.08.2025 року представник відповідача подала до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначає, що не погоджується з твердження позивача про те, що ним подано належні та достатні докази відступлення права вимоги, оскільки такими доказами є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Також позивачем не надано суду доказів, які підтверджують надання грошових коштів первісним кредитором за передачу права вимоги згідно Договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024. Крім того, на її думку, загальний розмір заборгованості не повинен перевищувати 12 550,00 грн. (5 000,00 грн. тіло кредиту. + 7 550,00 грн. відсотки), а не 18 900,00 грн., як на тому наполягає позивач.

13.06.2025 року від представника позивача надійшли до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначає, що не пгоджується з розрахунком заборгованості відповідача. Позивачем було проаналізовано матеріали та проведено розрахунок нарахованих відсотків відповідно Закону України «Про споживче кредитування». Нарахування відсотків здійснюються наступним чином: у період з 31.01.2024 по 22.04.2024: 5 000 грн.(тіло кредиту)*2,5%(процентна ставка) = 125 грн. в день, загальна сума нарахованих відсотків за період від 31.01.2024 по 22.04.2024 становить 10 250, 00 грн. ;

у період з 23.04.2024 по 27.05.2024: 5 000 грн.(тіло кредиту)*1,5%(процентна ставка) = 90,86 грн. в день- загальна сума нарахованих відсотків за період від 23.04.2024 по 27.05.2024 становить 2 625, 00 грн.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду від 19.02.2025 року справу передано для розгляду за підсудністю до Гощанського районного суду.

Ухвалою Гощанського районного суду від 31.03.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухзвалою від 07.05.2025 судове засідання відкладено до 11.06.2025, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Протокольною ухвалою 11.06.2025 судове засідання відкладено.

Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з повідомленням сторін.

Представник позивача ТзОВ «ФК «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач та його представник -адвокат Шелудько О.О. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, у задоволенні позову просила відмовити.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, прийшов до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.ст.13 ЦПК України).

3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом встановлено, що29.12.2023 між первісним кредитором ТОВ "Качай Гроші" та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №00-10733654 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового паролю-ідентифікатора

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5000,00 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Електронний підпис- одноразовий ідентифікатор 43661 відправлено 29.12.2023 о 21:28:30 на номер телефону відповідача та введено ним 29.12.2023 о 21:28:45, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.

Відповідно до п. 2.8. Договору, сума Кредиту 5000 грн. перераховується Кредитодавцем на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .

Згідно інформації, наданої суду АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано картку № НОМЕР_2 . З виписки по рахунку вбачається, що 29.12.2023 року на дану картку були перераховані грошові кошти в сумі 5000 грн.

Відповідно до п 1.3 договору, строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 240 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавцю (дата повернення кредиту) «25» серпня 2024.

Згідно паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем, сума/ліміт кредиту 5000,00 грн., строк кредитування 240 календарних днів, тип кредиту-кредитна лінія.

29.12.2023 первісний кредитор здійснив переказ коштів згідно договору безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку №4149-49XX-XXXX-7511, яку вказав відповідач.

Згідно умов договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024, ТОВ «Качай Гроші» було відступлено ТОВ «Макс Кредит» право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-10733654 від 29.12.2023.

Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 6750 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024.

16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТзОВ «ФК «Ейс»» уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-10733654 від 29.12.2023.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24150,00 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22- 01/2024 від 22.01.2024

Твердження представника відповідача про те, що відсутні докази, які б засвідчували факт набуття позивачем прав вимоги за кредитним договором, не заслуговують, оскільки долучені позивачем до позовної заяви договори факторингу, витяги з реєстрів прав вимог та акти прийому-передачі, є належним доказами того, що право вимоги за договором №00-10733654 від 29.12.2023, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 , перейшло до позивача ТОВ «ФК «Ейс».

Також суд погоджується з позивачем, щодо того, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 3, 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Качай Гроші» укладено кредитний договір, умови якого кредитором виконано, а позичальником прострочено виконання взятих на себе зобов`язань зі сплати кредиту і відсотків за користування ним.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України ( положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, первісний кредитор набув права вимоги до відповідача з приводу не сплачених добровільно сум боргу за кредитним договором.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Первісний кредитор передав своє право вимоги до відповідача, внаслідок чого його кінцевим набувачем наразі є позивач.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за вказаним Кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Факт заборгованості підтверджується Витягами з Реєстрі Боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 та Договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024, а також наданим Розрахунком заборгованості.

Так, згідно наявного в матеріалах справи Детального розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку на період 16.08.2024- 11.12.2024, станом на 22.01.2024 року сума простроченої відповідачем заборгованості за вказаним договором №00-10733654 від 29.12.2023 складає 24150,00 грн., яка складається з: 5250,00 грн. - заборгованість по кредиту; 18900,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Згідно розрахунку позивача наведеного у додаткових поясненнях розмір заборгованості складає 19625,00 грн., з яких 5250,00 грн. заборгованість по кредиту.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що відповідачем грошові кошти за кредитним договором отримані, але в порядку та на умовах договору не повернуті, що відповідачем не спростовано, доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем не надано.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в розмірі 5250,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується розміру нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне.

Згідно розрахунку заборгованості наданого суду 13.08.2025, позивачем проведено нарахування відсотків у період за період з 31.01.2024 року по 22.04.2024 року відсотки нараховувались за ставкою 2,5 % в день, а з 23.04.2024 по 27.05.2024 року - 1,5% в день.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 18 Закону встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародноправових стандартів у цій сфері.

Стаття 1 Закону містить визначення термінів: 1-1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; 1-2) денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону (п. 5 розділу І Закону України «Про споживче кредитування»).

Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Виходячи з п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

При цьому, згідно п. 4, надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу (п. 3 - це банки), та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, починаючи з 25.12.2023 (наступний день після набрання Законом чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не міг перевищувати 1 %.

При цьому, позивач, як надавач фінансових послуг, був зобов`язаний привести свою діяльність у відповідність до вищевказаних змін.

У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», встановити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, Перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами Прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Отже, суд вважає, що визначена в кредитному договорі процентна ставка, яка нараховувалась кредитодавцем за період з 29.12.2023 року 1,2% в день, а у період з 31.01.2024 року по 27.05.2024 року по 3,00% в день, як і визначена позивачем згодом процентна ставка за період з 31.01.2024 року по 22.04.2024 року- 2,5 % в день, а з 23.04.2024 по 27.05.2024 року - 1,5% в день, не узгоджується з нормами діючого на той час законодавства.

Так, за період з 29.12.2023 по 25.08.2024 (240 днів) позивач, виходячи з розміру кредиту 5 000,00 грн., має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у розмірі 50 грн. на день (1 % в день), а тому, розмір заборгованості по сплаті відсотків складає 12000,00 грн. (240 днів * 50,00 грн./день = 12000,00 грн.).

За таких обставин, суд вважає, що стягненню за вказаним договором підлягає заборгованість в розмірі 17250,00 грн., що складається за основною сумою боргу 5250, 00 грн., та відсотками за користування кредитними коштами 12000,00 грн., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК).

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу між сторонами встановлено у ст. 137 ЦПК України.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 грн., на підтвердження чого надав наступні докази: договір про надання правової допомоги №2211/Е від 22.11.2024 та додаткову угоду до нього, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність, акт приймання-передачі наданих послуг до договору № №2211/Е від 22.11.2024.

Представник відповідача - адвокат Шелудько О.О. у відзиві просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу посилаючись на те, що справа не складна, а тому вимоги представника позивача про стягнення з відповідача витрат на суму 7 000 грн., є завищеними.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №810/3806/18 від 17.09.2019, № 320/11366/20 від 13.05.2022.

З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, а також з огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає співмірною до проведеної адвокатом роботи у даній справі, суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Вказана сума на думку суду є об`єктивно обґрунтованою, доказів протилежного відповідачем не надано.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 87,9 % (17250, 00 грн. х 100: 19625,00 грн.), судовий збір слід стягнути в розмірі 2129,28 грн. (2422,40 х 87,9 % : 100).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №00-10733654 від 29.12.2023 року у розмірі 17250 (сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір у розмірі 2129 (дві тисячі сто двадцять дев`ять) гривні 28 коп та 3000 (три тисячі ) грн. витрат на професійну правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , місцезнаходження юридичної особи: 02090, м. Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Тишкун П.В