Справа № 450/2222/20 Провадження № 4-с/450/9/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про відвід судді

25 серпня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

за участю скаржника ОСОБА_1

заінтересової особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву ОСОБА_1 про відвід судді від 25.08.2025 року у справі № 450/2222/20 при розгляді матеріалів скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни щодо вчинення виконавчих дій,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходяться матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни щодо вчинення виконавчих дій, в якій вона просить суд скасувати постанову про відвід у виконавчому провадженні ВП № 77990457, постановлену із грубим порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», визнати дії приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни неправомірними, зобов`язати приватного виконавця Ільчишин Любов Володимирівну усунути порушення, поновити права ОСОБА_1 в спосіб повернення виконавчого листа стягувачу ФОП ОСОБА_3 з одночасним вчиненням усіх процесуальних дій, що пов`язані із поверненням виконавчого листа.

04.08.2025 року через канцелярію суду скаржником ОСОБА_1 подано короткий текст заяви про відвід судді Мельничук І. І.,в якому вона також просить суд надати їй час для повного обґрунтування такого, з метою забезпечення її права на справедливий суд.

13.08.2025 року на адресу суду подано короткий текст заяви про відвід судді Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І. І. разом із клопотанням про перенесення судового засідання на 10 робочих днів, призначеного на 15.08.2025 року, у зв`язку із необхідністю повного обґрунтування вищевказаного відводу.

У судовому засіданні 15.08.2025 року клопотання ОСОБА_1 задоволено та розгляд справи перенесено на 25.08.2025 року о 11:10 год.

25.08.2025 року у судовому засіданні скаржником ОСОБА_1 було заявлено повний текст відводу судді Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І. І., який вона обґрунтовує тим, що 15.08.2025 року у судовому засіданні суддею Мельничук І. І. було задоволено її клопотання про перенесення судового засідання на 25.08.2025 року для повного та всебічного обґрунтування відводу судді Мельничук І. І. у письмовій формі, короткий текст якого було заявлено 15.08.2025 року. Відвід обґрунтовується наявністю свавільної поведінки судді Мельничук І. І., що полягає у необмеженій владі судді, що ґрунтується на відсутності законності і справедливості у поведінці судді за період із 02.07.2025 року по 25.08.2025 року в справі 450/2222/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни щодо вчинення виконавчих дій, не лише через недотримання суддею Мельничук І. І. ч. 2 ст. 55, ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЗУ «Про виконання рішення та застосування практики ЄСПЛ», а й недотримання п. 1. ст. 6 «Конвенції про права людини», ст. 10 «Загальної декларації з прав людини», ч. 1 ст. 14 «Міжнародного пакту про громадянські і політичні права», з недотриманням суддею Мельничук І. І. 6 показників Бангалорських принципів поведінки судді щодо: незалежності судді, об`єктивності судді, чесності та непідкупності судді, рівності сторін у судовому процесі, компетентності та старанності судді. Вказує, що надає очевидні факти, що підтверджені належними доказами, що є в матеріалах справи, наявності свавільної поведінки судді Мельничук І. І., відсутності законності і справедливості у поведінці судді Мельничук І. І., жодним чином не дотримання суддею Мельничук І. І. Бангалорських принципів поведінки суддів. Такими очевидними фактами, що засвідчують свавільну поведінку судді ОСОБА_4 абсолютного недотримання суддею Мельничук І. І. Бангалорських принципів поведінки судді щодо: незалежності, об`єктивності, компетентності, рівності сторін, є наступні факти, а саме: факт постановлення 04.08.2025 року нікчемної Ухвали судового засідання вступної та резолютивної частини, що не містить жодної інформації з питань відводу судді Мельничук І. І. від 29.07.2025 року та від 31.07.2025 року щодо задоволення чи відмови у задоволенні такого, порядку вирішення відводу судді Мельничук І. І. у відповідності до положення ст. 40 ЦПК України. Факт постановлення повного тексту Ухвали з питань відводу від 29.07.2025 року, від 31.07.2025 року судді Мельничук І.І., яка не містить належних доказів щодо законності розподілу справи № 450/2222/20 02.07.2025 року до судді Мельничук І. І., що перебувала у щорічній основній відпустці із 16.06.2025 року по 27.07.2025 року відповідно до п.3.3.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідно до Положення ст. 14 ЦПК України. Факт відсутності у матеріалах справи відповідно положення ст. 33 ЦПК України інформації про визначення списку судді для участі в автоматизованому розподілі , та підстав здійснення автоматизованого розподілу, факт постановлення повного тексту ухвали 07.08.2025 року зазначений у нікчемній ухвалі від 04.08.2025 року з питань відводів судді, не містить належних доказів підставності висновку суду про необґрунтованість заявлених відводів через порушення порядку автоматизованого розподілу справ, що є прямим порушенням вимог п. 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а також ст. 33, 39 ЦПК України, що регламентують обов`язкове визначення складу суду виключно за допомогою ЄСІТС, та через невиконання суддею вимог ч. 7 ст. 40 ЦПК України. Вище перелічені факти свавільної поведінки судді Мельничук І. І. є належними доказами недотримання суддею Мельничук І. І. у справі 450/2222/20 Бангалорських принципів поведінки судді. Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 вважає, що така свавільна поведінка жодним чином не сприяє справедливому вирішенню справи, адже правосуддя , що ґрунтується на відсутності законності і справедливості, в умовах демократичного суспільства є неприйнятним, просить задовільнити заяву про відвід судді Мельничук І. І., постановити повний текст ухвали невідкладно.

Відповідно до ст.40ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Оскільки заява про відвід надійшла до суду 04.08.2025 року та 13.08.2025 року (короткі тексти) та 25.08.2025 року (повний текст), тому питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Скаржник Шерстобітова Л. С. в судовому засіданні 25.08.2025 року, подану заяву про відвід судді від 25.08.2025 року підтримала, просила таку задовольнити, а також постановити повний текст ухвали.

Заінтересована особа приватний виконавець Ільчишин Л. В. в судовому засіданні 25.08.2025 року заперечила щодо заяви про відвід судді, вказала, що такий є безпідставним.

Заслухавши думку учасників справи, розглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу з наступних підстав:

02.07.2025 року скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни щодо вчинення виконавчих дій надійшла на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.07.2025 року зазначену скаргу передано на розгляд головуючому судді Мельничук І. І.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду (із змінами, внесеними згідно із рішенням Ради суддів України від 26.03.2025 № 15, погодженими наказом ДСА України від 31.03.2025 №119), а саме розділу 2.3. "Розподіл судових справ між суддями" п. 2.3.1., розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Згідно п. 2.3.2., вказаного вище Положення, визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом: розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді.

У той же час, п. 2.3.3. встановлює, що не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли: у період відпустки судді, однак п. 2.3.5. встановлено також, що визначення суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється згідно з вимогами підпункту 2.3.3 пункту 2.3 цього Положення, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, а також з урахуванням дотримання правил поєднання судових справ.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 2.3.39., передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо: заяви та клопотання з процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, подані до суду, що розглядав справу (2.3.39.10.)

Згідно п. 2.3.42., вказаного вище Положення, результатом розподілу судової справи шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді є протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду, що створюється в автоматизованій системі уповноваженою особою апарату суду.

Протокол передачі судової справи раніше визначеному судді роздруковується, підписується та додається до матеріалів судової справи.

Справа передана на розгляд судді 28.07.2025 року, оскільки згідно наказу голови суду від 23.05.2025 року № 36/В, суддя перебувала у щорічній основній відпустці із 16.06.2025 року по 27.07.2025 року включно.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.07.2025 року прийнято скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ільчишин Любові Володимирівни щодо вчинення виконавчих дій до розгляду, розгляд скарги призначено на 04.08.2025 року о 13:10 год.

29.07.2025 року через канцелярію Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла заява скаржника ОСОБА_1 про відвід судді Мельничук І. І. у справі № 450/2222/20, також 31.07.2025 року до суду надійшла заява скаржника ОСОБА_1 про відвід судді Мельничук І. І.

04.08.2025 року Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених відводів та необхідність передачі заяв від 29.07.2025 року та від 31.07.2025 року про відвід судді Мельничук І. І. для про відвід судді до автоматизованої системи документообігу суду для визначення судді, у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, для розгляду заявлених відводів по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2025 року, справу за № 450/2222/20 було передано судді Добош Н. Б.

Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н. Б. від 11.08.2025 року постановлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Мельничук I.I. від 29.07.2025 року та від 31.07.2025 року у справі N? 450/2222/20 при розгляді матеріалів скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ільчишин Любов Володимирівни щодо вчинення виконавчих дій - відмовити.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Із заяви про відвід вбачається, що підставою для недовіри складу суду, що розглядає справу, скаржник ОСОБА_1 вказує на наявність свавільної поведінки судді Мельничук І. І., що, на її думку, полягає у відсутності законності та справедливості в діях судді протягом періоду з 02.07.2025 року по 25.08.2025 року під час розгляду справи № 450/2222/20 за її скаргою на дії приватного виконавця Ільчишин Л. В., а саме порушенням суддею Мельничук І. І. ч. 2 ст. 55, ст. 129 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ»; недотриманням гарантій, передбачених п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 10 Загальної декларації прав людини, ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; порушенням Бангалорських принципів поведінки суддів, зокрема принципів незалежності, об`єктивності, чесності, рівності сторін, компетентності та старанності. У якості «очевидних фактів свавільної поведінки» заявниця зазначає: постановлення 04.08.2025 року нікчемної ухвали, яка не містила жодної інформації щодо відводів, заявлених 29.07.2025 та 31.07.2025 року; постановлення повного тексту ухвали від 29.07.2025 та 31.07.2025 року без підтвердження законності розподілу справи 02.07.2025 року до судді, яка у цей час перебувала у щорічній відпустці (16.0627.07.2025 року), що, на думку заявниці, суперечить Положенню про автоматизовану систему документообігу суду та ст. 14 ЦПК України; відсутність у матеріалах справи відомостей про визначення списку суддів та підстав для автоматизованого розподілу справи, як цього вимагає ст. 33 ЦПК України; зазначення в ухвалі від 07.08.2025 року висновків про необґрунтованість відводів без належних доказів щодо дотримання порядку розподілу, що є, на думку заявниці, прямим порушенням п. 4 ч. 1 ст. 36, а також ст. 33, 39, 40 ЦПК України.

За приписами ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Разом з тим, стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 (заява № 16695/04).

Як установлено Бангалорськими принципами, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Отже, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до вимог ЦПК України, головуючий керує судовим засіданням, спрямовуючи судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи з судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

При цьому дії головуючого спрямовані на забезпечення можливості здійснення всіма учасниками процесу їх прав та обов`язків, а особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права, не зловживаючи ними, та виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно.

Посилання заявника на існування упередженності та необ`єктивності судді з підстав ? постановлення 04.08.2025 року «нікчемної» ухвали, яка не містила жодної інформації щодо відводів, заявлених 29.07.2025 та 31.07.2025 року; постановлення повного тексту ухвали від 29.07.2025 та 31.07.2025 року без підтвердження законності розподілу справи 02.07.2025 року до судді, яка у цей час перебувала у щорічній відпустці (16.0627.07.2025 року), що, на думку заявниці, суперечить Положенню про автоматизовану систему документообігу суду та ст. 14 ЦПК України; відсутність у матеріалах справи відомостей про визначення списку суддів та підстав для автоматизованого розподілу справи, як цього вимагає ст. 33 ЦПК України; зазначення в ухвалі від 07.08.2025 року висновків про необґрунтованість відводів без належних доказів щодо дотримання порядку розподілу, що є, на думку заявниці, прямим порушенням п. 4 ч. 1 ст. 36, а також ст. 33, 39, 40 ЦПК України, не доводить упередженості та необ`єктивності судді при розгляді справи. Доводи ОСОБА_1 ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються жодним доказом. Крім того, з предмета та меж розгляду в цій справі не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на необ`єктивність та упередженість судді, якому заявлено відвід, стосовно однієї зі сторін у справі.

Недовіра головуючому по справі з наведених вище підстав, не може бути розцінена судом як доказ необ`єктивності та упередженості судді, а тому підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, які б викликали сумнів у об`єктивності та неупередженості судді при розгляді справи немає.

При розгляді даної справи головуючий по справі суддя Мельничук І. І. діє відповідно до закону.

Таким чином будь-яких обставин, які б викликали сумнів у незалежності, об`єктивності, чесності та непідкупності, дотримання етичних норм, рівності, компетентності та старанності, судді, немає.

Всі процесуальні дії вчинено судом з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства.

Суд не вправі, за відсутності підстав, передбачених ст.36 ЦПК України задоволювати необгрунтовану, безпідставну, голослівну заяву про відвід, оскільки наведене суперечитиме основним засадам цивільно-процесуального законодавства, вимогам, встановленим у Законі України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексі суддівської етики, Бангалорських принципах поведінки судді.

Зокрема, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суд констатує, що за час перебування справи у провадженні суду жодних підстав для заявлення відводу/самовідводу не було, сторона скористалася правом, наданим законом та подала заяву про відвід, однак така заява визнана судом надуманою, безпідставною та необгрунтованою.

Суд вважає, що скаржником не наведено жодних доводів на підтвердження заінтересованості судді, упередженості або необ`єктивності судді, у результаті розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений відвід є необґрунтованим та безпідставним, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Мельничук I.I. від 25.08.2025 року у справі № 450/2222/20 при розгляді матеріалів скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ільчишин Любов Володимирівни щодо вчинення виконавчих дій - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення суддею.

Ухвала про відвід судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена та підписана суддею 25.08.2025.

СуддяІ. І. Мельничук