Провадження №: 2/336/2735/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Представник позивача ТОВ «Факторингова компанія ««Українські фінансові операції» Дідух Є.О. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 17.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4395041 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору відповідач отримав суму кредиту 10 000 грн. строком на 350 днів у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача. Відповідач зобов`язався провернути кредитні кошти, сплати відсотки. Договір укладений в електронній формі. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав. 23.09.2024 на підставі договору факторингу № 23/09/2024 ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4395041 від 17.02.2024 на суму заборгованості 62000 грн., яка складається з наступного: 10 000 грн. за тілом кредиту, 47 000 грн. за процентами, 5000 грн. штрафні санкції. Зазначає, що у період воєнного стану штрафні санкції не стягуються. Вважає, що стягненню підлягає сума заборгованості 89500 грн., а саме 10 000 грн. за тілом кредиту, 47000 грн. відсотки, нараховані первісним кредитором, 32500 грн. відсотки, нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» за 130 календарних днів.

Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 89500 грн. та судові витрати.

Рух справи. Позиція учасників справи.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази у справі, а саме з АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а також підтвердження факту зарахування коштів 17.02.2024 на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 10000 грн., за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА».

Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження була направлена судом поштою за зареєстрованим місцем проживання. Копія позовної заяви з додатками відповідачу була направлена за адресою місця проживання представником позивача, про що свідчать надані суду у порядку, визначеному п.2 ч.1 ст. 177 ЦПК України, докази про направлення копії позовної заяви з додатками.

Крім того, копія ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу доставлена до електронної скриньки відповідача 06.06.2025 на електронну адресу, зазначену в матеріалах справи.

Відзив на позовну заяву не надійшов.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Встановлені судом обставини.

17.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір № 4395041 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого сторони погодили, що відповідачу надається кредит в сумі 10 000 грн. строком на 350 днів на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, встановлені договором. Детальні терміни повернення кредиту та сплати відсотків визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Графік платежів). Строк кредитування, а також термін повернення кредиту, встановлені договором, може бути змінений за письмовою згодою сторін, шляхом підписання сторонами додаткового договору до цього договору. У клієнта наявне право продовжити строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, на підставі звернення до ТОВ із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Пунктом 1.4 визначено розмір та порядок сплати відсотків. Тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Денна процентна ставка 2,5%. Знижена процентна ставка становить 2,5%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 97500 грн. Кредит надано на споживчі потреби. У разі затримання клієнтом сплати процентів та/або частини кредиту щонайменше як на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту строк виплати якого ще не настав (а.с.35-53, 54).

Відповідач ознайомився з умовами договору, про що свідчить заява про прийняття пропозиції (а.с.33).

Крім того, відповідач ознайомлений з умовами кредитування, які викладені у паспорті споживчого кредиту (а.с.56-60).

Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» затвердженні наказом директора ТОВ «Лінеура Україна» від 20.11.2023 № 101-ОД (а.с.87-102).

Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «Лінеура Україна» за договором № 4395041 від 17.02.2024 станом на 23.09.2024 відповідач має заборгованість в сумі 70 000 грн., яка складається з наступного: 10 000 грн. за тілом кредиту, 47 000 грн. за відсотками, 5000 грн. штрафні санкції (а. с. 61-69).

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за період з 24.09.2024 по 31.01.2025 сума заборгованості відповідача за відсотками склала 32 500 грн. (а.с.70-72).

Про відступлення права вимоги боржники були повідомлені в особистих кабінетах, про що свідчить лист ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.73-74).

21.02.2022 Між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір про переказ грошових коштів № 210222-1, за умовами якого ТОВ «Пейтек Україна» зобов`язалось надавати послуги з переказу грошових коштів (а.с.150-160).

23.09.2024 між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 23/09/2024, за умовами якого Фактор зобов`язався передати грошові копни в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, прано на одержання яких належить Клієнту. За договором здійснені узгоджені договором розрахунки (а.с.86, 162-179).

Судом досліджено Витяг з реєстру боржників від 23.09.2024, у якому зазначено про відступлення права вимоги до відповідача за кредитним договором № 4395041. Витяг належним чином не засвідчений, містить підпис та печатку лише однієї сторони договору ТОВ «Українські фінансові операції» (а.с.77).

Згідно з інформацією, наданою АТ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , на яку 17.02.2024 було зараховано платіж в сумі 10 000 грн. (а.с.219).

Нормативне обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як встановлено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Висновки суду.

Суд, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

В результат досліджених судом доказів встановлено, що 17.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи дійсно укладено в електронній формі договір № 4395041 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору відповідач отримав суму кредиту 10 000 грн. строком на 350 днів у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідачата зобов`язався повернути кредит у визначений договором строк.

При укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Таким чином факту укладення кредитного договору доведений наданий суду матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, представником позивача на підтвердження факту отримання права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором до позовної заяви додано Витяг з реєстру боржників, який належним чином не засвідчений та не містить підпису та печатки другої сторони договору ТОВ «Лінеура Україна».

Таким чином Витяг з реєстру боржників, який не засвідчений належним чином не є належним доказом отримання відповідачем права вимоги.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова ВС від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20).

Таким чином, позивачем не доведено факт передачі права вимоги первісним кредитором щодо боржника ОСОБА_1 за договором №4395041 від 17.02.2024.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12-13, 19,76-82, 89, 95, 141, 178, 223, 247,258-259,263-265,272-274, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Савеленко

29.08.25