Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/889/25

Провадження № 2/439/445/25

01 вересня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Войтюк Т.Л.

за участі секретаря судового засідання Полінчук С.-Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс`про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

у становив:

Суть спору.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Бродівського районного суду Львівської області із позовом до ТОВ « Укр Кредит Фінанс», в якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. № 4996 від 01.06.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» грошових коштів у розмірі 27800,00 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стислий виклад позиції учасників справи.

1) Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у червні 2023 року позивач дізнався про те, що його рахунки арештовані на підставі Постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. про арешт коштів боржника від 08.09.2021 за виконавчим провадженням № 66426389. Цього ж місяця позивач звернувся до приватного виконавця із заявою про визначення поточного рахунку і постановою про зняття арешту від 13.06.2023, було знято арешт з рахунку позивача на дві мінімальні заробітні плати. Надалі в квітні 2025 року позивач звернувся до адвоката Васильченко Г.І. яка ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження № 66426389 через АСВП. Після ознайомлення з виконавчим провадженням позивачу стало відомо, що 09.08.2021 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. № 4996 від 01.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості в розсірі 27800,00 грн. Виконавчий напис нотаріуса вчинено у зв`язку з наявністю у позивача заборгованості перед відповідачем за кредитним договором № 0444-7251 від 25.07.2020.

Позивач зазначає, що кредитний договір № 0444-7251 від 25.07.2020 не був нотаріально посвідчений, тому у нотаріуса не було правових підстав для вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору.

Посилається на Закон України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 які регулюють порядок стягнення заборгованості в безспірному порядку. Зокрема позивач звертає увагу на те, що Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» доповнено пунктом 2, а саме «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Оспорюваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений 01.06.2021 і саме на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Так як оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений 01.06.2021, то правова підстава для його вчинення, - п. 2 Переліку була незаконною саме вже з 26.11.2014.

Кредитний договір укладений позивачем, на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріуса, був укладений у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Станом на дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса - 01.06.2021 у приватного нотаріуса була відсутня правова підстава для його вчинення на підставі п. 2 Переліку документів, тобто на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню з зазначених підстав.

2) Позиція відповідача.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Заяви (клопотання) учасників справи.

З позовною заявою від представника позивача адвоката Васильченко Г.І. надійшло клопотання про витребування доказів. У клопотанні представник позивача, на підставі ч. 1 ст. 84 ЦПК України просить витребувати у відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» копію кредитного договору № 0444-7251 від 25.07.2020 укладеного з ОСОБА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що копія кредитного договору у позивача не зберіглась, у приватного виконавця, який відкрив виконавче провадження на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса також відсутня копія кредитного договору, оскільки при подачі заяви про примусове виконання рішення від 21.07.2021 було долучено лише оригінал виконавчого напису нотаріуса. З метою отримання копії кредитного договору, адвокат направила адвокатський запит від 30.04.2025 до відповідача, проте у визначений законодавством строк відповіді від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не надійшло.

Від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. В клопотанні просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до середньо ринкової вартості цієї послуги, що складає 2500,00 грн. Враховуючи ненадання позивачем до суду детального опису робіт виконаних адвокатом, розрахунку вартості просить відмовити в стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

05.08.2025 на адресу суду відповідач подав заяву про виконання ухвали суду про витребування доказів. Разом із заявою подав копію кредитного договору «Стандарт» № 04444-7251 від 25.07.2020, копію Правил надання грошових коштів у кредит («Стандарт»).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області 15.05.2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у ТОВ «Укра Кредит Фінанс» належним чином завірену копію кредитного договору № 0444-7251 від 25.07.2020 року укладеного з ОСОБА_1 .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином Від представника позивача надійшла заява, у якій представник позивача адвокат Васильченко Г.І. просила розгляд справи проводити без участі позивача та його представника.

У судове засідання 01.09.2025 року представник відповідача повторно не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 4996, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 0444-7251 від 25.07.2020 року. Строк платежу за Кредитним договором № 0444-7251 від 25.07.2020 року настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.08.2020 року по 12.05.2021 року. Сума заборгованості становить 27800,00 грн та складається з: прострочена заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 17800,00 грн; за вчинення виконавчого напису 350 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 28150,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 09.08. 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66426389 на підставі виконавчого напису №4996 виданого 01.06.2021, що виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» сума заборгованості становить 27800 грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10000,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом 17800,00 грн; за вчинення виконавчого напису нотаріусом 350,00 грн.

Виконавче провадження відкрите на підставі поданої відповідачем заяви про примусове виконання рішення від 06.08.2021 року. Як вбачається із копії зазначеної заяви, до неї містяться додатки: оригінал виконавчого напису № 4995 від 01.06.2021 та квитанція про сплату авансового внеску.

На грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях та належать боржнику ОСОБА_1 накладено арешт, на підставі Постанови про арешт коштів боржника від 08.09.2021 у ВП № 66426389.

Згідно з постановою про зняття арешту з коштів, від 13.06.2023 у ВП № 66426389 знято арешт з рахунку, що належить боржнику.

Також судом встановлено, що 25.07.2020 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір «Стандарт» № 0444-7251. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля А412.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства, а тому звернувся за захистом свого права до суду. Отже, між сторонами виник спір щодо спростування безспірності заборгованості боржника та у зв`язку із цим вчинення виконавчого напису.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

За загальними правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Згідно з вимогами ч.1, 2 статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Відповідно до положень статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншій строк давності. Виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

На підставі викладеного слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов"язання боржником.

Отже, відповідно право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 цього Закону нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з п.1.1 Глави 16, розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України (п. 1.2 Глави 16, розділу ІІ Порядку).

Положеннями п.3.1 Глави 16, розділу ІІ Порядку визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

У свою чергу п. 3.5. Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно ж до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172, для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Зазначений пункт Переліку було внесено до Постанови №1172 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з тим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесення п. 2 до Постанови №1172 щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин визнано незаконною та не чинною з дня її прийняття. Постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року.

Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правова позиція Верховного суду України в справі за №6-887 цс17).

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від «22» лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Висновки суду

Зважаючи на наведене, та враховуючи ту обставину що спірний виконавчий напис вчинено на виконання кредитного договору № 0444-7251 від 25.07.2020, що не був нотаріально посвідчений, заборгованість не є безспірною суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 986,96 грн, а суд задовольнив позов повністю, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у вказаній сумі.

Щодо витрати на правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8500,00 грн, позивачем не надано визначених ст. 137, 141 ЦПК України доказів. Тому у стягненні витрат на правову допомогу в сумі 8500,00 грн суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01 червня 2021 року виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичам, зареєстрований в реєстрі за №4996, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором №0444-7251 від 25 липня 2020 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн.

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», адреса місцезнаходження м. Київ, бульвар Л. Українки, буд. 26, оф. 407, .

Суддя Т.Л. Войтюк