справа № 179/1356/25
провадження № 2/179/716/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 серпня 2025 року с-ще Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Чорна А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вона подана з порушенням вимог, встановлених ст.ст 175, 177 ЦПК України і підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак в порушення вимог вказаних статей, а саме що стосується зазначення доказів, що підтверджують вказані в позовній заяві обставини, та долучення їх до позовної заяви, позивачем не зазначено та не додано до позовної заяви докази на обґрунтування його вимог про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Так, позивач просить в позові визначити місце проживання дітей із відповідачкою ОСОБА_2 , при цьому зазначає, що діти проживають з відповідачкою. З позову взагалі не вбачається, що між подружжям існує спір про визначення місця проживання дітей, позивач не вказує, чи звертався він або відповідач до органу опіки та піклування з питань визначення місця проживання дітей, які заходи органом опіки та піклування вживались. До матеріалів позовної заяви не додано висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дітьми, а також на підставі інших документів, що стосуються справи, як це передбачено ст.19 СК України.

Так, статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

При цьому слід зауважити, що в позові об`єднані дві позовні вимоги які, на думку суду, не можуть бути розглянути в одному позовному провадженні (розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини), оскільки відсутня спільність предмету позову, позовні вимоги не однорідні.

Таким чином, у позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність позовних вимог про розірвання шлюбу та позовних вимог про визначення місця проживання дітей, які не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу не залежить від правильності позовних вимог про визначення місця проживання дитини.

Також, в позові не зазначено обставин та не наведено підстав для незалучення до участі у справі відповідного органу опіки та піклування, участь якого у справах про визначення місця проживання дитини є обов`язковою (ч.4 ст.19 СК України), та, відповідно, не виконано вимоги ст.177 ЦПК України щодо подання копій позову та додатків до нього відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» .

Пільги щодо сплати судового збору визначено в частині 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

У позовній заяві позивач вказує на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій.

Разом з цим доказів того, що позивач є учасником бойових дій суду не надано.

Відповідно до пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За змістом статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 у справі N 545/1149/17 зазначила, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу».

Зміст пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» в сукупності з частиною 2 статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Питання про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей не пов`язане з наявністю та/або відсутністю у ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Отже, позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей не пов`язана з порушенням його права на соціальний захист, саме як учасника бойових дій.

Таким чином, відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, позивачем заявлено дві немайнові вимоги, а саме про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява позивачем подана до суду 19.08.2025 року.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» починаючи з 01.01.2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.

З огляду на вказане, судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу становить 1211,20 грн. (2684 х 0,4) та судовий збір за позовну вимогу про визначення місця проживання дітей становить 1211,20 грн. (2684 х 0,4).

Враховуючи викладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру у розмірі 1211.20 грн. та 1211.20 грн., надати суду оригінали квитанцій про сплату судового збору у вказаних розмірах.

За таких обставин, наведені недоліки позовної заяви виключають можливість відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліку.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Чорна