Справа № 522/7070/24
Провадження № 2/522/3119/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області 26.10.2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.03.2010 року Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, розірваний. В шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Приморського районного суду м. Одеси 19.07.2012 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За заявою ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження. Станом на 17.10.2024 року у боржника ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 58533,00 грн. На даний час ОСОБА_2 надалі не сплачує аліменти на утримання дитини. 28.08.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про добровільну відмову від материнства. Відповідач тривалий час проживає окремо та не підтримує зв`язки зі своєю неповнолітньою дитиною.

Позивач вказує, що відповідач не бере участі у вихованні доньки, не виявляє щодо дитини батьківського піклування та турботи, не піклується про здоров`я, матеріально не підтримує, ніякої допомоги на виховання та розвиток дитині не надає, додаткових витрат по утриманню дитини не несе. Тобто відповідач жодної участі в житті дитини не приймає. ОСОБА_1 самостійно утримує та виховує доньку.

Враховуючи те, що відповідач не бере жодної участі у вихованні своєї неповнолітньої дитини, з метою забезпечення прав та законних інтересів дитини, просить прийняти рішення суду, яким позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 26 червня 2024 року.

16 жовтня 2024 року до суду від ОСОБА_2 надійшли заперечення на позовну заяву по справі № 522/7070/24, в якій категорично не погоджувався з позовними вимогами, так як він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, додатково матеріального допомагає, окрім сплати аліментів, створює усі необхідні умови для розвитку дитини. Відповідач не зловживає алкогольні напої, наркотичні запахи, має благополучний рівень життя та сприяє постійному забезпеченню доньці усього необхідного протягом спільного проживання усією сім`єю. При цьому, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу. В зв`язку з чим, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

29 жовтня 2024 року від представника позивач на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів та просить суд долучити до матеріалів справи : розрахунок заборгованості по аліментам від 17.10.2024 р. ; характеристику Одеської гімназії № 77 від 15.10.2024 р.; копії постанов державного виконавця від 17.10.2024 р. про накладення штрафів на ОСОБА_2 на загальну суму 47628,85 грн. Від представника позивач на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів та просить суд долучити до матеріалів справи: копію постанови Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2012 року про визнання винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; копію постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2022 року про визнання винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

11 листопада 2024 року до суду від Органу опіки та піклування - голови Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надійшов висновок від 08.11.2024 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Органу опіки та піклування.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі наказу №59-0с/с від 17 грудня 2024 року в.о. голови Приморського районного суду м. Одеси Іванова В.В. про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 17 грудня 2024 року «Про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку» та Розпорядження в.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Чукова Л.В. №1020/24 від 25 грудня 2024 року дана справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П.

27 грудня 2024 року ухвалою суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав прийнято до провадження.

12 червня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про визнання позову частково, щодо вирішення питання про стягнення судових витрат заперечував повністю, а щодо позбавлення його прав не заперечував.

26 серпня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за ч. 2 ст. 247 ЦПК України, позовні вимоги задовольнити.

26 серпня 2025 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив провести судове засідання за ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, встановивши обставини справи, перевіривши надані позивачем докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для відповідних висновків, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області 26.10.2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.03.2010 року Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, розірваний.

В шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси 19.07.2012 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 24.02.2011 року.

Батько дитини, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_4 на підставі виконавчого листа №1522/13064/12 від 30.11.2012 року щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 станом на 17.10.2024 року становить 58533,00 грн.

Крім того, 08.11.2024 р. висновком Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради вважається доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Стаття 18 цієї Конвенції наголошує, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

За ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, якими у тому числі є ухилення від виконання батьками своїх обов`язків з виховання дитини.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 311/563/20, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю.

Відповідач фактично самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї малолітньої дитини, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток своєї доньки, систематично вживає спиртні напої.

Ці обставини свідчить про нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, при цьому має місце саме його винна поведінка.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При винесенні рішення у справі судом враховано висновок Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради вважається доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини.

Суд вважає, що позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітьої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде відповідати інтересам останньої, оскільки вона вже втратила психоемоційний зв`язок з батьком, в результаті нехтування ним батьківськими обов`язками. На цей час дитина проживає разом з позивачем - матір`ю ОСОБА_1 , не виявляє бажання проживати з батьком , оскільки останій систематично вживає спиртні напої. Позивач ОСОБА_1 займається вихованням та утриманням малолітньої дитини, відвідує батьківські збори у навчальному закладі, забезпечує їх всім необхідним. Для дитини створені всі належні умови для комфортного проживання, навчання та проведення дозвілля.

Отже, суд вважає, що позивач навів обґрунтовані посилання на те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, контактів з дитиною, не цікавиться її станом здоров`я, не виявляє будь-якої турботи про дитини, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.

З урахуванням наведених положень Конституції України, міжнародних нормативно-правових актів, чинного законодавства України та висновків Верховного Суду, які спрямовані на охорону дитинства, та встановлених у цій справі обставин, судом може розцінюватися заявлені позовні вимоги як достатню підставу для задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дитиною не робив, незважаючи на неодноразові бесіди з ним з боку членів комісії з питань захисту прав дитини. Це є свідченням про те, що, він не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини.

За таких обставин, суд оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли своє повне підтвердження доводи позивача про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням та розвитком дитини, що свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав було сплачено судовий збір, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 141, 150, 152, 155, 164, 165, 169, Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 217-242, 258-259, 268, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя