Справа № 369/4377/25
Провадження №2/369/6357/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Невечеря Костянтина Петровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Громадської організації «Мархалівка. Підтримка», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної установи «Національне військове меморіальне кладовище» про захист прав,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

У серпні 2025 року на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову. Просив суд заборони Державній установі «Національне військове меморіальне кладовище» () проведення діяльності з розташування кладовища, зокрема будівництва, вирубки лісу, проведення поховань на земельній ділянці з кадастровим номером :05:002:0457 що знаходиться на території Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області. Заборони Державній установі «Національне військове меморіальне кладовище» () передавати (підрядникам тощо) права, повноваження (на будівництво, вирубку, інші дії), а вже передані відповідні права, повноваження (на будівництво, вирубку, інші дії) зобов`язати зупинити, щодо здійснення діяльності з розташування кладовища на земельній ділянці з кадастровим номером :05:002:0457 що знаходиться на території Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області. Заборонити іншим особам (підрядникам, субпідрядникам Державної установи «Національне військове меморіальне кладовище» тощо) проведення діяльності з розташування кладовища, зокрема будівництва, вирубки лісу, проведення поховань на земельній ділянці з кадастровим номером :05:002:0457 що знаходиться на території Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області.

Свою заяву мотивував тим, що 12.03.2025 р. позивачі звернулися до Києво Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою на захист прав й вимогами про припинення незаконної діяльності, відшкодування шкоди, усунення права користування земельними ділянками, спростування неправдивих відомостей. Вказав, що разі задоволення позову відбудеться припинення незаконної діяльності на відповідній природоохоронній ділянці. Водночас, продовження діяльності до прийняття рішення по справі призведе до утруднення чи неможливості виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав й інтересів позивача, оскільки неможливим буде відновити права, за захистом яких звернувся позивач й які були порушені. Крім того, заходи забезпечення позову, про застосування яких ставить питання позивач, безпосередньо стосуються предмету позову та, водночас, їх застосування не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до закінчення розгляду справи по суті та дає змогу попередити знищення цінних природних ресурсів, флори й фауни, відвернути надзвичайну ситуацію та втрату відповідних ресурсів й іміджу Держави. Враховуючи викладені обставини у заяві про забезпечення позову, просив суд задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява представника позивача не підлягає задоволенню, оскільки заявлені заходи забезпечення позову стосується невизначеного кола осіб, які не є учасниками даної цивільної справи. Крім того, заходи забезпечення позову, які просить застосувати представник позивача, а саме заборона ДУ «НВМК» здійснювати певні дії частково взаємопов`язана із позовними вимогами, а тому у разі вжиття заходів забезпечення позову суд наперед висловить свою позицію щодо вирішення спору, що є передчасним.

З урахуванням викладених обставин, заявлені вимоги щодо забезпечення позову є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-159,260 ,ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Невечеря Костянтина Петровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Громадської організації «Мархалівка. Підтримка», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної установи «Національне військове меморіальне кладовище» про захист прав, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не Закону України припиняє її виконання.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ