Справа № 496/1248/25
Провадження № 2/496/1791/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Шаньшиної М.В.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Зозулянського Д.О. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача Ясинецької Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, ГУНП в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив суд стягнути з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди в загальному розмірі 200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.

Свою вимогу позивач мотивував тим, що Сектором дізнання Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області проводилось досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке 19.05.2021 внесено до ЄРДР під № 000143 за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 185 КК України. При проведенні досудового розслідування було встановлено, що 18.05.2021 до ч.ч. Одеського РУП № 2 надійшла заява ОСОБА_1 про те, що невстановлена особа, шляхом вільного доступу, скоїла крадіжку огородження могили його родичів, яка була виконана з якірного ланцюга, з кладовища, розташованого в с. Широка Балка. Надалі, 28.06.2024 постановою дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області кримінальне провадження №000143 від 19.05.2021 закрито. Тобто, більш ніж 3 роки було відкрито кримінальне провадження, дізнавач ніяких дій не проводив. Своєю бездіяльністю дізнавачем було спричинено моральну шкоду ОСОБА_1 . Завдана моральна шкода позивачеві виражається в душевних, емоційних стражданнях, хвилюваннях та фізичного болю, яких ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з фактичною наругою над могилою його родичів та скоєною крадіжкою з могили його родичів. На думку позивача 200000 грн. 00 коп. є тією мінімальною сумою, яка змогла б задовольнити моральну шкоду, завдану ОСОБА_1 , яка полягає в душевних, емоційних стражданнях, хвилюваннях та фізичного болю, у зв`язку з чим він звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач та його представник позовную заяву підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління національної поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився, надавши до суду відзив, відповідно до якого, просив відмовити в задоволенні позовної заяви позивача з наступних підстав. На думку відповідача обставини, викладені у позові, не обґрунтовують позовні вимоги, а лише містять суб`єктивні міркування позивача відносно певних обставин, що мали місце. Ці міркування не містять реальних посилань на докази, що можуть підтвердити доводи позивача, стосовно фактичної понесеної ним моральної шкоди, її розміру та наявності в нього права на відшкодування такої моральної шкоди. Документи, що позивач подає до суду, як докази, можуть лише підтвердити факти здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 19.05.2021, що відноситься до компетенції органів досудового розслідування та є їх прямим обов`язком. Позивачем надано загальну інформацію щодо предмету спору та за наявними матеріалами неможливо достовірно встановити, чи дійсно була завдана позивачу моральна шкода, якщо так, то у чому це виразилось, чи наявна вина саме ГУНП в Одеській області. Також, позивачу після доведення наявності моральної шкоди необхідно довести також і те, що моральна шкода отримана виключно у зв`язку із діями або бездіяльністю ГУНП в Одеській області по справі. Спір пов`язаний з тим, що за заявою позивача 19.05.2025 внесено відомості до ЄРДР за № 0000143 щодо крадіжки огородження з могили, однак ОСОБА_1 у своїй заяві не зазначено вартості даного майна та будь-яких відомостей щодо обставин його викрадення. Так, одним з основних тверджень позивача є те, що кримінальне провадження № 000143 відкрито більше ніж 3 роки, дізнавач ніяких дій не проводив, тому своєю бездіяльністю ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду. Вважає такі доводи позивача безпідставними та необґрунтованими, оскільки дізнавачем під час здійснення досудового розслідування приймалось рішення щодо закриття кримінального провадження, однак таке рішення було скасовано внаслідок скарги ОСОБА_1 до Біляївського районного суду, тобто продовження здійснення досудового розслідування ініційоване саме позивачем, тому говорити про безпідставну тривалість такого розслідування з вини ГУНП в Одеській області недоцільно.

Відповідач не погоджується із заявами ОСОБА_1 щодо бездіяльності дізнавача, адже відповідно до відповіді ОРУП № 2 ГУНП на запит відділу правового забезпечення в ході досудового розслідування даного кримінального провадження було здійснено наступне. 18.05.2021 до чергової частини Одеського РУП № 2 надійшла заява ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , про те, що невстановлена особа, шляхом вільного доступу, скоїла крадіжку огородження могили його родичів, яка була виконана з якірного ланцюга, з кладовища розташованого в с. Широка Балка, сума збитку встановлюється. Даний факт зареєстровано в ЄО Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області за № 6287 від 18.05.2021 та 19.05.2021 відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 19.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 К України. По кримінальному проваджені виконано наступне: - 22.04.2021 відібрано пояснення від громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що 21.04.2021 близько 16 години 00 хвилин він разом зі своїм сином ОСОБА_2 приїхали на кладовище в с. Широка Балка, щоб поприбирати могили родичів та побачили, що зникли частини огорожі у вигляді якірного ціпка, які були закріплені на металевих стовпчиках; - 19.05.2021 надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40-1 КПК України, з метою встановлення очевидців даного правопорушення та допиту їх у якості свідків; - 04.06.2021 допитано в якості потерпілого ОСОБА_1 ; 19.05.2021 допитано в якості свідка громадянку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_2 яка характеризує ОСОБА_1 з негативної сторони, але про крадіжку нічого не знає; 20.05.2021 допитано в якості свідка громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_1 , який про крадіжку нічого не знав; 21.02.2023 відібрано пояснення від громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 01.06.2024 надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40-1 КПК України, повторно; 25.06.2024 отримано відповідь на доручення про те, що встановити свідків та очевидців, камери, особу, якав чинила правопорушення, не надалось можливим; 28.06.2024 винесено постанову про закриття кримінального провадження; 31.03.2025 прокурором Біляївської окружної прокуратури постанову про закриття кримінального провадження - скасовано, надано вказівки, на виконання яких надано доручення на СКП ОРУП № 2. Враховуючи викладене, відповідачу незрозуміло якою саме бездіяльністю позивачу могла бути завдана моральна шкода, оскільки позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував бездіяльність органу досудового розслідування.

Крім цього, у своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що «завдана моральна шкода позивачеві виражається в душевних, емоційних стражданнях, хвилюваннях та фізичного болю, яких ОСОБА_1 зазнав у зв`язку із фактичною наругою над могилою його родичів та скоєною крадіжкою з могили його родичів». Таку моральну шкоду позивач оцінює у 200 000 грн.

Враховуючи такі твердження позивача, відповідач приходить до висновку, що хвилювань позивач зазнав саме через факт вчинення правопорушення, а не дії або бездіяльність ГУНП в Одеській області.

В позовній заяві ОСОБА_5 зазначає про те, що розслідування здійснювалось три роки, однак не вказує, як саме таке розслідування вплинуло на його емоційний та психологічний стан. Підставою завдання моральної шкоди позивач самостійно визначає саме викрадення майна з могили родичів, а не дії дізнавача у кримінальному провадженні. Однак, як зазначалось вище, ОСОБА_5 не надає жодного доказу саме на підтвердження отриманої моральної шкоди та відповідних розрахунків стосовно того, що заподіяна йому моральна шкода має бути стягнута саме в сумі 200 000 грн. Таким чином, визначена позивачем сума моральної шкоди є недоведеною та позбавлена засад розумності та виваженості. Крім того позивач не надає жодних доказів, які б підтверджували факт звернення останнім за медичною (психологічною) допомогою тощо, внаслідок понесених останнім моральних страждань, тобто обставини завдання моральної шкоди нічим не підтверджуються. Отже, враховуючи наведене, ГУНП в Одеській області просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви повністю, як необґрунтованої та недоведеної.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві.

Від представника Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області надійшов відзив, відповідно до якого представник просив відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 з наступних підстав. Так у відзиві відповідач зазначає, що Положеннями статті 43 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейство та його територіальні органи здійснюють казначейське обслуговування Державного бюджету України, а не уособлюють державу. Казначейське обслуговування передбачає: 1) розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства; 2) контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, реєстрації взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов`язаннями; 3) ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів з дотриманням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку в державному секторі та інших нормативно-правових актів Міністерства фінансів України; 4) здійснення інших операцій з бюджетними коштами. держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді, зазвичай орган діями якого завдану шкоду. З огляду на вищевказане, належним відповідачем по справі №496/1248/25 є ОРУП №2 ГУНП в Одеській області - орган, бездіяльністю якого, на думку позивача, завдано йому моральної шкоди, а не Казначейство. Разом із тим залучення або ж незалучення у таких категоріях спорів Казначейства чи його територіальних органів не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Казначейство чи його територіальний орган.

Казначейство звертає увагу суду на помилковості вимог позивача щодо стягнення з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь. Казначейство, звертає увагу суду, що така вимога позивача є помилковою, оскільки відповідно до пункту 23-1 статті 1 Бюджетного кодексу України, єдиний казначейський рахунок відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (Казначейству), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні. Стягнення на користь ОСОБА_1 коштів у загальному розмірі 200 000,00 грн шляхом безспірного списання Казначейством з єдиного казначейського рахунку призведе до нецільового використання бюджетних коштів.

Крім того, для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Сам факт закриття кримінального провадження не свідчить про протиправну бездіяльність та завдання моральної шкоди позивачу, не має наслідків цивільно-правового характеру. Оскільки позивач не надав доказів на підтвердження незаконності та протиправності дій/бездіяльності органів досудового розслідування, то позовні вимоги щодо відшкодування на його користь моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудового розслідувань від 19.05.2021 року відкрито кримінальне провадження на підставі заяви, яка надійшла 18.05.2021 року до ч.ч. Одеського РУП №2 ГУНП в Одеської області від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , проте, що невстановлена особа, шляхом вільного доступу, скоїла крадіжку огородження могили його родичів, яка була виконана із якірного ланцюга, з кладовища розташованого в с. Широка Балка, сума збитку встановлюється (ЄО6287). Номер кримінального провадження №0000143.

22.04.2021 року відібрано пояснення від громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , який пояснив, що 21.04.2021 близько 16 години 00 хвилин він разом зі своїм сином ОСОБА_2 приїхали на кладовище в с. Широка Балка, щоб по прибирати могили родичів та побачили, що зникли частини огорожі у вигляді якірного цепка які були закріплені на металевих стовпчиках.

19.05.2021 року надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40-1 КПК України, з метою встановлення очевидців даного правопорушення та допиту їх у якості свідків.

04.06.2021 року було допитано в якості потерпілого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.05.2021 року було допитано в якості свідка громадянку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_2 яка характеризує ОСОБА_1 з негативної сторони, але про крадіжку нічого не знає.

20.05.2021 року було допитано в якості свідка громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_1 який про крадіжку нічого не знав.

Постановою від 17.03.2022 року заступником начальника СД Одеського РУП №2 ГУ НП в Одеській області старшим капітаном поліції Афанасьєвим Д.М. кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 09.01.2023 року постанову заступника начальника СД Одеського РУП №2 ГУ НП в Одеській області старшого капітана поліції Афанасьєва Д.М. про закриття кримінального провадження було скасовано та матеріали кримінального провадження було направлено для продовження досудового розслідування.

21.02.2023 року було відібрано пояснення від громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 .

01.06.2024 було надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40-1 КПК України, повторно надано доручення.

25.06.2024 року отримано відповідь на доручення про те, що встановити свідків та очевидців, камери, особу яка вчинила кримінальне правопорушення, не надалось можливим.

Постановою дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Горбачова В.В. від 28.06.2024 року кримінальне провадження №0000143 від 19.05.2021 року було закрито.

31.03.2025 року постанову від 28.06.2024 року було скасовано прокурором Біляївської окружної прокуратури, надано вказівки, на виконання який надано доручення на СКП ОРУП №2. Досудове розслідування триває.

Вказані факти підтверджуються доказами, наданими позивачем та представником відповідача, та не заперечуються сторонами.

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що кримінальне провадження відкрито більше трьох років, дізнавач ніяких дій не проводить, тобто своєю бездіяльністю дізнавач спричиняє позивачу моральну шкоду.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Ними передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є необхідною, однак не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які підлягають доведенню у відповідних спорах. Підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із цих складових є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17).

У постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі № 641/5005/20 (провадження № № 61-19219св21) зазначено, що «суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою.

Позивачем було долучено до матеріалів справи копії виписок із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з якими, позивач перебуває на «Д» обліку з приводу важких захворювань. Крім того, більше 30 років хворіє на хронічні хвороби та неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у районних та обласних ЛПУ та проходив амбулаторне лікування у лікаря.

Також суд приймає до уваги, що позивач є ветераном війни - інвалідом війни, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , а також він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до вкладки №614732, категорія №1 серія НОМЕР_2 від 25.12.2007 року, також вказаний факт підтверджується копією посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи від 25.12.2007 року.

Надані докази суд приймає до уваги, та розцінює як підтвердження наданих в судовому засіданні пояснень про те, що позивач є хворою людиною та має проблеми зі здоров`ям багато років.

Проте позивачем до суду не було надано належних доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, не зазначено, в чому саме виражалася завдана моральна шкода, а також не доведено причинно-наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю відповідачів та моральною шкодою.

Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, при цьому, як встановлено судом, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю відповідачів та моральною шкодою.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене позов ОСОБА_1 до ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, ГУНП в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, задоволенню не підлягає.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави Україна у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи, що у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено у повному обсязі, відсутні підстави для стягнення на користь держави судових витрат у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 15, 23, 22, 1166, 1167, 1174 ЦК України, ст.ст. 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, ГУНП в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Шаньшина