Справа № 527/414/25
провадження 2/527/369/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Фіцай О.Л.

за участю секретаря судового засідання - Скорик В.І., представника відповідача Мокрого Д.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пузиківська», код ЄРДПОУ 34548552, яка подана представником позивача Гонтарем Валерієм Миколайовичем, про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення орендної плати і неустойки,

ВСТАНОВИВ :

29 січня 2025 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення орендної плати і неустойки.

Позовна заява обгрунтована тим, що 25 листопада 2014 р. між ОСОБА_2 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пузиківська» (Орендар) укладено Договір оренди землі, згідно умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Пузиківської сільської ради Глобинського району, Полтавської області загальною площею 4,39 га, у тому числі рілля 4,39 га, згідно державного акта серії ІІ-ПЛ № 045439, нормативною грошовою оцінкою станом на дату укладення Договору 110340 грн. 90 коп. (надалі Спірна земельна ділянка) терміном на 7 років (надалі Договір оренди землі).

Верховний Суд постановою від 10.12.2020 р. (справа №396/1513/18) встановив, що «договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а у разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації». В період дії воєнного стану відповідно до Закону України № 2145 договори щодо передачі у користування земель сільськогосподарського призначення, термін дії яких закінчився після введення в Україні 24.02.2022 р. воєнного стану, вважаються поновленими на 1 рік без волевиявлення сторін таких договорів і внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав (норма втратила чинність). В Україні 19.11.2022 р. набрав чинності Закон 2698 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель" згідно якого, на всі договори оренди, у яких строк оренди закінчується з 19 листопада 2022 року більше не поширюється норма про їх автопролонгацію на один рік, отже їх припинення відбувається в загальному порядку. З огляду на те, що державну реєстрацію Договору оренди землі було проведено 09.02.2016 р., відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про речове право: 13223694, він закінчив свою дію 09.02.2023 р. Пропозицій щодо пролонгації вказаного Договору оренди землі, як це передбачено його п.8, від Відповідача не надходило, окрім того, вона сама не мала і не маю наміру його продовжувати чи укладати на новий термін з Відповідачем, про що сама його повідомила листом від 27.02.2023 р., на який відповідь не отримала. Наразі, Відповідач продовжує користування Спірною земельною ділянкою, нічого за це не сплачуючи і не висловлюючи ніякого наміру щодо переукладення Договору оренди землі з новим власником Спірної земельної ділянки (Позивач). Також, Позивач вважає, що Відповідач належно не виконав умови Договору оренди землі щодо виплати орендної плати за 2022 р. та порушив вимоги статей 21, 25 Закону України «Про оренду землі», у зв`язку з чим із Відповідача на корись Позивача слід стягнути несплачену суму орендної плати за 2022 р. за користування Спірною земельною ділянкою.

Ухвалою від 03.02.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Відповідач позов не визнав повністю, надав суду відзив, в якому повідомив, що ТОВ «АГРОФІРМА «ПУЗИКІВСЬКА» не користується спірною земельною ділянкою з 05.01.2023 р. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 07.01.2023 р. №319734844, Замикула Олексій Володимирович, який є директором ТОВ «АГРОФІРМА «ПУЗИКІВСЬКА», 05.01.2023 р. звернувся до державного реєстратора з заявою про припинення іншого речового права (номер запису про інше речове право: 13223694), права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0169, яке було зареєстровано 09.02.2016 р. на підставі Договору оренди землі від 25.11.2014 р., укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пузиківська». 07.01.2023 р. до реєстру було внесено відомості про припинення зазначеного права, що вказує на те, що ТОВ «АГРОФІРМА «ПУЗИКІВСЬКА» припинило користування спірною земельною ділянкою навіть до закінчення дії Договору оренди землі від 25.11.2014 р., строк дії якого закінчився 09.02.2023 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 921/613/17-г/17 зазначив, що закон пов`язує виникнення права оренди земельної ділянки з моментом державної реєстрації цього речового права, а з моменту реєстрації припинення речового права оренди земельна ділянка вважається повернутою (пункт 9.34). Позивач повинен слідкувати за станом свого майна, у тому числі бути обізнаним про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права відомостей про припинення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0169 07.01.2023 р.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що позивач не може погодитись і з здійсненням Відповідачем орендних платежів за Договором оренди, оскільки, з доданих до відзиву на позов документів, лише видатковий касовий ордер від 13.12.2016 р. містить посилання на оренду земельного паю за 2016 р., інші документи (накладні) посилання на Договір оренди не містять і ідентифікувати їх саме як плату за оренду Спірної земельної ділянки неможливо. Що стосується розрахунків за Договором оренди сільгосппродукцією та роботами, про які згадує Відповідач у відзиві на позов, то дійсно, п. 9 Договору оренди передбачає таку можливість розрахунків між Сторонами, одначе, згідно речення останнього цього пункту, номенклатура, кількість та вартість продукції яка поставляється Орендарем Орендодавцю в рахунок орендної плати, визначається окремо в додатковій угоді, що щорічно до початку чергового року оренди укладається між Орендарем і Орендодавцем і є додатком до цього договору. Однак, жодного примірника такої додаткової угоди Відповідач до відзиву на позов не додає і на їх існування у ньому не посилається. А така опція як розрахунок за Договором оренди роботами взагалі вказаним пунктом Договору оренди не передбачена. Окрім того, Позивач не може погодитись із наданими Відповідачем Відомостями про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 4 квартал 2022 р. як доказом розрахунку з Позивачем за Договором оренди у грошовій формі.

Також зауважив, що ТОВ «АГРОФІРМА «ПУЗИКІВСЬКА» не має жодної заборгованості зі сплати орендної плати за Договором оренди землі від 25.11.2014 р. за увесь строк його дії. Отримання орендної плати Позивачем у момент підписання договору у сумі 5 515,25 грн. підтверджується додатком до Договору оренди землі від 25.11.2014 р. Отримання орендної плати Позивачем протягом строку дії Договору оренди землі від 25.11.2014 р. підтверджується наступними документами: видатковий касовий ордер від 13.12.2016 р., згідно якого ОСОБА_1 отримала 2 300,00 грн. орендної плати; видатковий касовий ордер згідно якого ОСОБА_1 отримала 2 000,00 грн. орендної плати; накладна від 24.11.2015 р. №683 згідно якої ОСОБА_1 отримала 1500 кг кукурудзи в зерні у якості орендної плати; накладна згідно якої ТОВ «АГРОФІРМА «ПУЗИКІВСЬКА» здійснила обробіток належної ОСОБА_1 землі площею 0,20 га; накладна згідно якої ТОВ «АГРОФІРМА «ПУЗИКІВСЬКА» здійснила обробіток належної ОСОБА_1 землі (культивація) площею 0,15 га; накладна згідно якої ОСОБА_1 отримала 20 000 грн. орендної плати; накладна згідно якої ОСОБА_1 отримала 2 100 грн. орендної плати; накладна згідно якої ОСОБА_1 отримала 5 500 грн. орендної плати; накладна згідно якої ОСОБА_1 отримала 1 000 кг пшениці вартістю 4 000 грн. у якості орендної плати; накладна про обробіток ТОВ «АГРОФІРМА «ПУЗИКІВСЬКА» городу Івахно Катерини Олександрівни (вартість послуги 500 грн.); накладна згідно якої ОСОБА_1 отримала 12 008 грн. орендної плати; накладна згідно якої ОСОБА_1 отримала 3 600 грн. орендної плати. Документ сформований в системі «Електронний суд» 11.03.2025 7 Таким чином, ОСОБА_1 отримала від ТОВ «АГРОФІРМА «ПУЗИКІВСЬКА» орендну плату розміром 53 023,25 грн., декілька тон сільськогосподарської продукції, послуги з обробітку земельних ділянок. Відтак, за 8 років орендних відносин ОСОБА_1 отримала навіть більше, ніж було передбачено умовами Договору оренди землі від 25.11.2014 р.

Судові засідання призначені 04.03.2025, 01.04.2025, 16.04.2025, 13.05.2025, 21.05.2025, 03.06.2025, 25.06.2025, 10.07.2025, 21.08.2025, неодноразово відкладені у зв`язку з неявкою сторін за їх клопатаннями.

В судовому засіданні, яке відбулося 03.06.2025, представник позивача адвокат Гонтар В.М. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач Івахно в судове засідання не з`явилася, надавши заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги.

В судовому засідання представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пузиківська», позовні вимоги не визнав, посилаючись на наданий до суду відзив.

В судовому засіданні 03.06.2025, представник позивача адвокат Гонтар В.М. заявив клопотання про витребування у відповідача оригіналів документів, копії яких були долучені до відзиву.

Судом задоволено клопотання та зобов`язано відповідача надати суду оригінали документів, копії яких були долучені до відзиву.

На виконання ухвали суду 13.06.2025 відповідачем надано витребувані оригінали документів.

В судове засідання, призначені 10.07.2025 та 21.08.2025 представник позивача не з`явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. У клопотанні про відкладення розгляду справи від 20.08.2025 представник позивача зазначив, що у випадку відмови в задоволенні клоптання про відкладення просить розгляд провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Враховуючи повторну неявку представника позивача та позивача у судове засідання, суд на підставі ч.3 ст.223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за їх відсутності.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з положеннями ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0169 загальною площею 4,39 га відповідно до державного акта серії ІІ-ПЛ № 045439.

25 листопада 2014 р. між позивачем ОСОБА_3 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пузиківська» (Орендар) укладено договір оренди землі терміном на 7 років. Державну реєстрацію договору оренди землі проведено 09.02.2016 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про речове право: 13223694 (а.с. 14)

05.01.2023 р. здійснено державну реєстрації припинення іншого речового права права оренди земельної ділянки :00:001:0169 ТОВ «АГРОФІРМА «ПУЗИКІВСЬКА», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації іншого речового права (а.с.59).

Вирішуючи позовну вимогу про усунення перешкоди ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 у користуванні належною їй земельною ділянкою кадастровий номер :00:001:0169, площею 4,39 гектарів, та негайного повернення вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 у стані не гіршому порівняно з тим, у якому її було одержано у оренду, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Положеннями ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст.19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Відповідно положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.

За положеннями ст.ст.629, 526, 530 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 921/613/17-г/17 зазначив, що закон пов`язує виникнення права оренди земельної ділянки з моментом державної реєстрації цього речового права, а з моменту реєстрації припинення речового права оренди земельна ділянка вважається повернутою (пункт 9.34).

Враховуючи, що 05.01.2023 р. здійснено державну реєстрації припинення іншого речового права права оренди земельної ділянки :00:001:0169 ТОВ «АГРОФІРМА «ПУЗИКІВСЬКА» суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами факт неправомірного користування ТОВ «АГРОФІРМА «ПУЗИКІВСЬКА» земельною ділянкою з кадастровим номером :00:001:0169 загальною площею 4,39 га відповідно до державного акта серії ІІ-ПЛ № 045439 після закінчення дії договору оренди.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пузиківська» на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 заборгованості з орендної плати за 2022 р. у розмірі 8 655 (вісім тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 31 коп., інфляційних 1 529 (одна тисяча п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 66 коп., 3% річних 543 грн. 51 коп., неустойку 34621 (тридцять чотири тисячі шістсот двадцять одну) грн. 24 коп. суд зазначає таке.

Відповідно положень ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотною умовою договору є також орендна плата.

За положеннями ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно положень ст.22 Закону України "Про оренду землі" орендна плата справляється у грошовій, натуральній та відробітковій ( надання послуг орендодавцю) формах. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі.

Відповідно положень ст.24 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно положень ст.ст.13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Статтею 23 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини.

Як вбачається з договору оренди землі від 25 листопада 2014 р., укладеного між ОСОБА_1 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пузиківська» (Орендар), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (розмір: грошової у гривнях із зазначенням способів внесення за земельні ділянки приватної власності, за бажанням орендодавця в натуральній формі рослинницькою продукцією, яка вирощується орендарем.

Згідно з п. 5 договору нормативна грошова оцінка становить 110340,90 грн.

Отже, відповідно до умов договору орендна плата має становити 5% від 110340,90 грн., що дорівнює 5517,05 грн.

У відзиві судом зазначено, що відповідач сплатило позивачу за весь період дії договору оренди орендну плату розміром 53 023,25 грн., декілька тон сільськогосподарської продукції, послуги з обробітку земельних ділянок.

На підтвердження сплати орендної плати відповідачем надано видаткові касові ордери та накладні на загальну суму 53408 грн.

Крім того, відповідно до видаткового касового ордеру від 13.12.2016, тобто до державної реєстрації договору оренди, Відповідачем сплачено ОСОБА_1 за оренду земельного паю за 2016 рік 2300 грн., отримання вказаних коштів не оспорюється позивачем.

Відповідно до відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору (додаток 4 ДФ до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Д4)) за 4 квартал 2022 року ТОВ «АГРОФІРМА «ПУЗИКІВСЬКА» виплатило ОСОБА_1 (№139, РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти за 2022 рік у розмірі 7 354,00 грн. та сплатило податки: 1323,67 грн. податок на доходи фізичних осіб; 110,31 грн. військового збору.

Слід зазначити, що позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пузиківська» на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 заборгованість з орендної плати за 2022 р. у розмірі 8 655 (вісім тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 31 коп., інфляційних 1 529 (одна тисяча п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 66 коп., 3% річних 543 грн. 51 коп., неустойку 34621 (тридцять чотири тисячі шістсот двадцять одну) грн. 24 коп., виходячи з розміру від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2025 рік згідно з витягом № НВ-025, сформованим 22.01.2025.

Однак, суд дійшов висновку, що обрахунок розміру заборгованості з орендної плати за 2022 рік, виходячи від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2025 рік, суперечить положенням Закону України Про оренду землі, умовам договору оренди, а відтак позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими.

Крім того, оскільки позивачем не доведено достовірними, достатніми, належними доказами факту використання відповідачем земельної ділянки після закінчення дії договору оренди, а саме в 2023-2024 роках, а доводи позивача про це спростовуються відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації припинення права оренди 05.01.2023, відтак вимоги про стягнення неустойки в розмірі 34621 грн. 24 коп. за 2023-2024 роки є безпідставними.

Водночас, для дачі особитсих пояснень позивач у судове засідання не зявилася.

Положеннями ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК).

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК).

Отже обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Процесуальний обов`язок доведення вимог позову, заяви, клопотання тощо учасника справи, у т.ч. надання відповідних доказів (письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів, показань свідків) покладено саме на відповідну сторону у разі заперечення проти таких позову, заяви, клопотання тощо з боку іншого учасника справи.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний баланс ймовірностей.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі наведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою задоволеню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року.

Враховуючи вищенаведені обставини, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити за його недоведеністю і безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, так як позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 258, 259, 263-265, 273, 293, 294, 315, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пузиківська» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пузиківська» (код ЄРДПОУ 34548552, вул. М. Грушевського, 3, м. Кременчук, 39627).

Суддя О. Л. Фіцай