Справа № 159/3572/25
Провадження № 2/159/1357/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 серпня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (далі - ТОВ «Новий Колектор», товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 24.12.2019 ТОВ «Споживчий Центр» і відповідач ОСОБА_1 уклали у формі електронного документа з використання електронного підпису кредитний договір №24.12.2019-010001183, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 5900,00 грн, строком на 14 днів (до 08.01.2020 включно), зі сплатою процентів в сумі 1652 гривень (2% в день).

За заявою позичальника ОСОБА_1 того ж дня відбулось перекредитування, отриманий кредит в сумі 5900,00 гривень зарахований в рахунок повернення суми кредиту в розмірі 6000 гривень за кредитним договором №25.11.2019-100002817 від 25.11.2019.

На підставі договору факторингу №261223-10 від26.12.2023 між ТОВ «Новий Колектор» та ТОВ «Споживичй Центр» право вимоги за кредитним договором №24.12.2019-010001183 від 24.12.2019 перейшло до позивача.

Позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, здійснила часткову оплату на суму 1400 грн. Станом на 29.05.2025 за відповідачем рахується заявлена до стягнення заборгованість в розмірі 9102грн, яка складається з 5900 грн - тіло кредиту, 1611,36 грн - заборгованість за процентами, 1590,64 - штраф (який нарахований відповідно до п.5.4 кредитного договору №24.12.2019-010001183), а також позивач просив стягнути 2422,20 грн судового збору і 6000 грн витрат на правничу допомогу.

25 червня 2025 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, суд відкрив провадження у справі, на підставі пункту 1 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 ЦПК України визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Керуючись положеннями статті 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно з пропозицією (офертою), яку ТОВ «Споживчий центр» розмістив на вебсайті http://sgroshi/com.ua/ua/, позивач пропонує укласти електронний кредитний договір у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір, крім цієї пропозиції, складається: із заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), сформованої на сайті кредитодавця та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду).

За цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається для використання позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Сума кредиту, строк, на який він видається, проценти встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти. У випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2 %, починаючи від 2% у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом.

ОСОБА_1 24.12.2019 сформувала і за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора НОМЕР_2 підписала заявку на отримання кредиту у ТОВ «Споживчий центр».

Цього ж дня ознайомилась з підтвердженням укладення кредитного договору №24.12.2019-010001183 і заявою на перекредитування, підписала їх за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора НОМЕР_2.

За умовами кредитного договору №24.12.2019-010001183 від 24.12.2019 позичальнику наданий кредит в розмірі 5900,00 грн, строк кредиту - 14 днів до 08.01.2020, проценти в розмірі 1652 грн (ставка 2 % в день).

Сторонами договору погоджений графік платежів: сума кредиту у розмірі 5900,00 грн та проценти в розмірі 1652 грн сплачується до 08.01.2020 включно.

ТОВ «Споживчий центр» виконало зобов`язання за договором №24.12.2019-010001183 від 24.12.2019 та зарахувало суму кредиту в розмірі 5900,00 грн в рахунок вимоги кредитора про повернення кредиту в розмірі 6000 грн за кредитним договором №25.11.2019- від 25.11.2019.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості позичальник вніс платежі на повернення кредиту: 14.01.2020 в сумі 800 грн, 17.01.2020 в сумі 40,64 грн і 559,36 грн.

26.12.2023 між ТОВ «Новий Колектор» та ТОВ «Споживчий центр» укладений Договір факторингу №261223-10, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» відступило ТОВ «Новий Колектор» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №24.12.2019-010001183 від 24.12.2019.

Станом на 29.05.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором №24.12.2019-010001183 становить 9102,00гривень, з яких 5900,00 гривень -заборгованість за тілом кредиту, 1611,36 гривень - заборгованість за процентами, 1590,64 грн - штраф, який нарахований відповідно до п.5.4 кредитного договору.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України).

В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закону).

Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Укладений між ТОВ «Споживчий Центр» і ОСОБА_1 кредитний договір №24.12.2019-010001183 від 24.12.2019 підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису і за формою відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».

У постанові від 07.04.2021 у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.

Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже ТОВ «Споживчий Центр» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів.

Відповідач, підписавши договір, не лише погодила його умови, але й скористалася кредитними коштами шляхом перекредитування. Суму кредиту в розмірі 5900,00 грн кредитор зарахував в рахунок повернення раніше наданого відповідачу кредиту в розмірі 6000 грн за кредитним договором №25.11.2019- від 25.11.2019.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.

За матеріалами справи суд встановив, що позивач ТОВ «Новий Колектор» на підставі договору факторингу № 261223-10 від 26.12.2023 укладеного з ТОВ «Споживчий Центр» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №24.12.2019-010001183 від 24.12.2019.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач довів суду використання (перекредитування) та неповернення відповідачем кредитних коштів в розмірі 5900,00гривень.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Окрім тіла кредиту позивачем заявлена до стягнення заборгованість за процентами в розмірі 1611,36 грн, розрахована позивачем в межах строку кредитування 14 днів за ставкою 2% із урахуванням здійсненої відповідачем проплати в сумі 40,64 грн (5900х2%х14=1652-40,64=1611,36).

Проте суд звертає увагу на те, що відповідачем поза межами строку кредитування були здійснені ще дві проплати в сумі 800 грн (14.01.2020) та в сумі 556,36 грн (17.01.2020), які позивачем не враховані при розрахунку відсотків, тому суд самостійно здійснює перерахунок заборгованості за відсотками (1611,36-800-556,36=252).

Таким чином заборгованість за процентами складає 252 грн.

Обґрунтованою суд визнає і вимогу позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 1590,64 грн з огляду на те, що він нарахований первісним кредитором відповідно до п.5.4 кредитного договору за період з 29.12.2019 по 08.01.2020, який не охоплюється п.15, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відтак загальний розмір задоволеної до стягнення заборгованості за кредитом становить 5900,00 грн (тіло кредиту) + 252 грн (відсотки) + 1590,64 грн (штраф) = 7742,64 грн.

Щодо судових витрат:

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу.

Позивач сплатив судовий збір за ставкою 0,8 в розмірі 2422,40 грн. Позов задоволений на 85,07% (7742,64х100/9102,00), тому до стягнення підлягає 2060,73 грн судового збору (85,07%х2422,40/100).

До судових витрат також відносяться витрати на правничу допомогу (ст.133 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок довести неспівмірність заявлених витрат покладається на відповідача.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: договір про надання правничої допомоги № 07/24/-НК від 02.07.2024, додаткові угоди №4 від 14.08.2024, №17 від 03.04.2025, №19 від 16.04.2025 до договору 07/24/-НК від 02.07.2024 з адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕРІТАС», звіт про виконану роботу відповідно до договору № 07/24/-НК від 02.07.2024, платіжна інструкція №1393 від 23.05.2025 про оплату правничої допомоги в сумі 6000 грн.

Відповідач не скористався своїм правом подати заперечення щодо зазначеного розміру судових витрат, тому суд не вбачає підстав для їх зменшення.

Ураховуючи наведене, а також вимоги законодавства щодо відшкодування витрат пропорційно задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5104,20 грн (85,07%х6000/100).

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 247, 263, 265, 268, 274, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3,6, 207, 509, 512, 514, 526, 530, 626, 628, 638, 639, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором №24.12.2019-010001183 від 24.12.2019 в розмірі 7742 (сім тисяч сімсот сорок дві) гривні 64 копійки, з яких 5900,00 грн основного боргу, 252,00 грн проценти, 1590,64 грн штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» 2060 (дві тисячі шістдесят) гривень 73 копійки судового збору і 5104 (п`ять тисяч сто чотири) гривні 20 копійок витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», , адреса: вул.Алмазова Генерала, 13, офіс 601, м.Київ.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 21.08.2025.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК