Справа № 161/1856/24
Провадження № 6/161/173/25
У Х В А Л А

25 серпня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Опальчук А.А.

представника відповідача

Державної казначейської служби України Соловей В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в цивільні справі № 161/1856/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України у Волинській області, Державна казначейська служба України, про стягнення моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаною заявою.

Заяву обґрунтовують тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.10.2024, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 22.01.2025, задоволено частково позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України у Волинській області, Державна казначейська служба України, про стягнення моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування. Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування 5000,00 грн. кожному.

11.02.2025 Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист № 358, №359 у вказаній справі. 20.02.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Державної казначейської служби України із заявою про прийняття виконавчих листів до виконання.

Листами від 27.03.2025 № 5-11-11/6869, № 5-11-11/6870 повідомлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що питання щодо перерахунку коштів на підставі виконавчих документів буде розглянуто в порядку черговості та в межах відкритих асигнувань після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше.

14.04.2025 заявники звернулися до Державної казначейської служби України із заявами про виконання вищевказаних виконавчих листів. Зазначили, що виконавчі листи були зареєстровані у Державній казначейській службі України 25.03.2025, а відтак строк їх виконання закінчився 25.06.2025.

23.04.2024 Державна казначейська служба України повідомила заявників про перерахування котів в порядку черговості та в межах відкритих асигнувань.

26.06.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно звернулися до Державної казначейської служби України із заявами про виконання судового рішення. Відповіддю від 07.07.2025 повідомлено заявників про перерахунок коштів за виконавчими листами в порядку черговості.

Зазначають, що станом на день звернення до суду із вказаною вище заявою, виконавчі листи не виконанні, а грошові кошти не сплачені.

Посилаючись на викладене, заявники просять суд зобов`язати Державну казначейську службу України в установлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення у цивільній справі № 161/1856/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України у Волинській області, Державна казначейська служба України, про стягнення моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування.

Ухвалою судді від 28.07.2025 заяву прийнято до провадження та призначено її розгляд.

29.07.2025 від Державної казначейської служби України надійшли письмові пояснення, які мотивовані тим, що стягувач може звернутися до суду із заявою передбаченою ч.1 ст.453-1 ЦПК України у разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що боржником у справі є держава, а не Державна казначейська служби України. Оскільки виконавче провадження у справі № 161/1856/24 не відкривалось, то відсутні підстави для подання звіту про виконання судового рішення. Враховуючи наведене, просить суд відмовити у задоволенні заяви.

До початку розгляду заяви від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд заяви у їх відсутності.

В судовому засіданні представник Державної казначейської служби України просила суд відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши пояснення представника Державної казначейської служби України, дослідивши матеріли справи, суд установив таке.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.10.2024, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 22.01.2025, задоволена частково позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України у Волинській області, Державна казначейська служба України, про стягнення моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування. Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування 5000,00 грн. кожному.

11.02.2025 Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчі листи № 358, №359 у вказаній справі, які 20.02.2025 були пред`явлені до виконання в Державну казначейську службу України.

Листами від 27.03.2025 № 5-11-11/6869, № 5-11-11/6870 повідомлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що питання щодо перерахунку коштів на підставі виконавчих документів буде розглянуто в порядку черговості та в межах відкритих асигнувань після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше.

14.04.2025 заявники звернулися до Державної казначейської служби України із заявами про виконання вищевказаних виконавчих листів. Зазначили, що виконавчі листи були зареєстровані у Державній казначейській службі України 25.03.2025, а відтак строк їх виконання закінчився 25.06.2025.

23.04.2024 Державна казначейська служба України повідомила заявників про перерахування котів в порядку черговості та в межах відкритих асигнувань.

26.06.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно звернулися до Державної казначейської служби України із заявами про виконання судового рішення. Відповіддю від 07.07.2025 повідомлено заявників про перерахунок коштів за виконавчими листами в порядку черговості.

Ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон №4901-VI) визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845(далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Дії органів Казначейства з виконання виконавчих документів можуть бути оскаржені до Казначейства або суду (пункт 15 Порядку).

За змістом пункту 47 Порядку безспірне списання коштів,передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів,здійснюється Казначейством,у тому числі, на підставі поданих органом Казначейства документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником.

В силу пункту 48 Порядку для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Згідно зі статтею 453-1 ЦПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах: що виникають із трудових правовідносин; що виникають із сімейних правовідносин; щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення; щодо відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду; щодо відшкодування моральної шкоди; щодо захисту прав споживачів; щодо захисту честі, гідності та ділової репутації; в інших спорах немайнового характеру. Стягувач може звернутися до суду із заявою,передбаченою частиною першою цієї статті, в разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження. Якщо боржником, який не виконує судове рішення, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд за письмовою заявою стягувача та за умови відкриття виконавчого провадження зобов`язує такого боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення незалежно від характеру спору.

Із положень статті 453-4 ЦПК України слідує, що за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 453-2 цього Кодексу. У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу, а також додатково може встановити новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 453-2 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Суд застосовує до боржника захід процесуального примусу у виді штрафу за правилами статті148 цього Кодексу. Якщо боржником є юридична особа та суд зобов`язав подати звіт про виконання судового рішення особисто керівника боржника, захід процесуального примусу у виді штрафу застосовується до такого керівника.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що виконання рішення суду про стягнення з державного бюджету на користь стягувача грошових коштів здійснюється органами Держказначейства в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з відповідного рахунку, передбаченого для забезпечення виконання такого рішення суду.

Судовий контроль за виконанням судових рішень це сукупність процесуальних дій,які вчиняються судом першої інстанції відповідно до закону з метою належного та своєчасного виконання цих рішень.

Процесуальний закон встановлює форму контролю за виконанням судових рішень у цивільних справах, відповідно до якої суд може витребувати звіт про виконання судового рішення від боржника, у тому числі органу державної влади,органу місцевого самоврядування,суб`єкту господарювання державного або комунального сектору економіки, який має виконати це рішення, а також накласти штраф у разі невиконання судового рішення. Така форма судового контролю може бути застосована судом за наступних умов: боржник не виконав судове рішення, стягувач подав суду заяву про встановлення контролю за виконанням судового рішення, державний чи приватний виконавець відкрив виконавче провадження з примусового виконання цього рішення.

Із матеріалів справи впливає, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.10.2024, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 22.01.2025 про стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування 5000,00 грн. кожному здійснюється органами Держказначейства згідно з Порядком.

У справі відсутні дані щодо виконання державою цього рішення та відкриття виконавцем виконавчого провадження з його примусового виконання.

Отже передбачена статтями 453-1, 453-4 ЦПК України форма судового контролю не може бути застосована до вказаного рішення, оскільки його виконання здійснюється шляхом безспірного списання коштів з відповідного рахунку державного бюджету, а не в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 260-261, 353, 447, 453-1, 453-2 ЦПК України, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в цивільні справі № 161/1856/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України у Волинській області, Державна казначейська служба України, про стягнення моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта