Провадження № 2/761/9410/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Анохін А.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «СВК», Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Наталія Миколаївна про визнання недійсними договорів купівлі - продажу корпоративних прав та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

31 липня 2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд:

визнати недійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав та частки у статутному капіталі Приватного підприємства "СВК" () від 28.11.2017 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ;

визнати недійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав та частки у статутному капіталі Приватного підприємства "СВК" () від 28.11.2017 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ;

визначити розмір статутного капіталу Приватного підприємства "СВК" () у розмірі 1 405 011,00 грн, а також розмір частки учасника ОСОБА_4 - 100 % статутного капіталу;

скасувати реєстраційні дії:

-державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи від 30.11.2017 року за № 9022045, зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи;

-державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу від 30.11.2017 року за №0022045, зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи;

-державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу від 17.08.2021 року, зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера).

Вивчивши матеріали цивільної справи, суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства на підставі ч. 1 п. 1 ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Згідно зі ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, необхідно виходити з визначень, наведених у статті 2 та частині першій статті 3 ГК України, відповідно до яких як господарську діяльність розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2021 року у справі № 711/2266/19 (провадження № 61-16179св20).

Статтею 20 ГПК України, визначено коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, зокрема й справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Враховуючи те, що спір стосується захисту прав позивача, порушених, на його думку, протиправними діями відповідачів, а тому цей спір є найбільш наближеним (подібним) до спорів, пов`язаних з діяльністю юридичної особи, отже, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Вищевказане відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №755/21681/15-ц.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та роз`яснює йому право на звернення з відповідним позовом в порядку господарського судочинства з дотриманням правил підсудності та підвідомчості.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 186, 258-261, 263, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «СВК», Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Наталія Миколаївна про визнання недійсними договорів купівлі - продажу корпоративних прав та скасування державної реєстрації - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Андрій АНОХІН