ПОСТАНОВА

іменем України

19 серпня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/5366/24

провадження № 22-ц/4809/1091/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Олександрійської міської ради Кіровоградської області, Управління освіти Олександрійської міської ради Кіровоградської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Авраменко Тетяна Миколаївна, на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2025 року у складі судді Голосеніної Т.В.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Олександрійської міської ради Кіровоградської області, Управління освіти Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовної заяви посилалася на те, що у період з 13.06.2016 по 31.08.2024 перебувала у трудових відносинах з закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Олександрійської міської ради Кіровоградської міської ради. 31.08.2024 була звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпп відповідно до наказу від 16.08.2024 №38-кт.

Вказувала, що написала заяву про звільнення за угодою сторін з 15 липня 2024 року. З 17.06.2024 по 14.07.2024 вона перебувала у щорічній основній та додаткових відпустках. З 23.06.2024 по 09.08.2024 знаходилась на лікарняному, тому її відпустка була продовжена до 31.08.2024 включно. 31 серпня 2024 року вона була звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпп України. Вважала, що у закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Олександрійської міської ради були відсутні правові підстави для видачі наказу від 16.08.2024 №38-кт про звільнення позивача за угодою сторін, оскільки домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою після 15 липня 2024 року, зокрема і 31 серпня 2024 року фактично була відсутня. Після 15 липня 2024 року вона продовжила перебувати у трудових відносинах з закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Олександрійської міської ради. На її думку мовчання, а саме невидання закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Олександрійської міської ради наказу про її звільнення в узгоджену сторонами дату 15 липня 2024 року, свідчить про згоду роботодавця на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору. Відсутність домовленості сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою 31.08.2024 та фактичне досягнення згоди сторін на анулювання домовленості про припинення трудових відносин 15.07.2024 виключає можливість застосування закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 18 Олександрійської міської ради п.1 ст.36 КЗпп України як підставу видачі наказу від 16.08.2024 №38-кт. Тому її звільнення відбулося виключно за ініціативи закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Олександрійської міської ради, який шляхом тиску намагався отримати нову заяву на звільнення. Її середньоденний заробіток складав 377,34 грн, який повинен бути врахований при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу з часу звільнення 31.08.2024 по день вирішення справи. Крім того, незаконне звільнення порушило її звичайне життя, позбавило її права працювати та отримувати дохід у період воєнного стану, що значно погіршило її фінансовий стан, призвело до моральних страждань через сильний стрес та тиск зі сторони закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 18 Олександрійської міської ради. Вона досягла 61 року, тобто є особою пенсійного віку, а за таких обставин, враховуючи реалії сьогодення, їй досить складно знайти нову роботу. Незаконне звільнення позбавило її засобів до існування, оскільки інших доходів, крім заробітної плати у закладі дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Олександрійської міської ради, вона не отримувала, на обліку як одержувач пенсії в органах пенсійного фонду не перебуває, тому оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Розпорядником коштів закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Олександрійської міської ради є управління освіти Олександрійської міської ради, тому вважала, що саме з управління освіти Олександрійської міської ради підлягають стягненню суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та судових витрат.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд просила суд визнати незаконним та скасувати наказ закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Олександрійської міської ради Кіровоградської міської ради від 16.08.2024 № 38-кт «Про звільнення ОСОБА_2 »; поновити позивача на роботі кухарем закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Олександрійської міської ради Кіровоградської області; стягнути з управління освіти Олександрійської міської ради на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу по день ухвалення судом рішення про поновлення позивача на роботі кухарем закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 18 Олександрійської міської ради Кіровоградської області; стягнути з управління освіти Олександрійської міської ради на користь позивача 10000 грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди; стягнути з управління освіти Олександрійської міської ради на користь позивача судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 березня 2025 року у задоволені позовувідмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Авраменко Тетяна Миколаївна, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. ОСОБА_2 направила клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.161). Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що наказом від 08.06.2016 № 16-к ОСОБА_2 була тимчасово прийнята на посаду кухаря ІІІ-го розряду дошкільного навчального закладу ясел-садка №18. Наказом від 28.12.2018 №51-К позивач була переведена на постійне місце роботи у дошкільному навчальному закладі яслах-садку №18. Рішенням Олександрійської міської ради від 21.12.2018 №633 найменування дошкільного навчального закладу ясел-садка №18 Олександрійської міської ради змінено на заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Олександрійської міської ради Кіровоградської області (а.с.27-31).

Наказом Управління освіти Олександрійської міської ради від 15.12.2023 №30-К виконання обов`язків директора закладу дошкільної освіти (ясел-садка) №18 Олександрійської міської ради з 16.12.2023 тимчасово покладено на вихователя-методиста закладу дошкільної освіти (ясел-садка) №18 Олександрійської міської ради Зелінську О.В.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом закладу дошкільної освіти (ясел-садка) №18 Олександрійської міської ради від 28.05.2024 №12-ктм ОСОБА_2 надано щорічну основну відпустку тривалістю 24 календарні дні з 17.06.2024 по 10.07.2024 (а.с.61). Крім того, відповідно до наказу закладу дошкільної освіти (ясел-садка) №18 Олександрійської міської ради від 28.05.2024 № 24-кт ОСОБА_2 надано додатково оплачувані 4 дні на підставі умов колективного договору з 11.07.2024 по 14.07.2024 (а.с.62).

14.06.2024 відповідачем було зареєстровано заяву ОСОБА_2 про її звільнення за згодою сторін з 15.07.2024 (а.с.60).

У подальшому, як свідчать витяги з електронного реєстру листків непрацездатності №6444 6545 2544 8428 від 26.09.2024 ОСОБА_2 перебувала на лікарняному: з 23.06.2024 по 26.06.2024 (листок непрацездатності №23814530-1); з 27.06.2024 по 05.07.2024 (листок непрацездатності №23880872-1); з 06.07.2024 по 15.07.2024 (листок непрацездатності №24057217-1); з 16.07.2024 по 22.07.2024 (листок непрацездатності №24228236-1); з 23.07.2024 по 01.08.2024 (листок непрацездатності №24372901-1); з 02.08.2024 по 09.08.2024 (листок непрацездатності №24588256-1). Тобто, позивач перебувала на лікарняних загалом з 23.06.2024 по 09.08.2024. Позивач перебувала у щорічній основній відпустці з 17.06.2024 по 22.06.2024 6 календарних днів. Зазначене підтверджується також витягом з табелю обліку за червень 2024 року, витягом з додаткового табелю обліку за червень 2024 року, витягом з табелю обліку за липень 2024 року, витягом з додаткового табелю обліку за липень 2024 року, витягом з табелю обліку за серпень 2024 року (а.с.24-25).

Наказом закладу дошкільної освіти (ясел-садка) №18 Олександрійської міської ради від 09.08.2024 № 35-кт ОСОБА_2 перенесено невикористану частину відпустки у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю тривалістю 22 календарних дні на період з 10.08.2024 по 31.08.2024 (а.с.63).

Наказом закладу дошкільної освіти (ясел-садка) №18 Олександрійської міської ради від 16.08.2024 №38-кт ОСОБА_2 звільнено з роботи з 31.08.2024 на підставі п.1 ст.36 КЗпп України (за згодою сторін). У даному наказі 30.08.2024 позивачем здійснено напис про те, що з наказом вона не згодна, наміру звільнятися не мала та не має (а.с.64).

30 серпня 2024 року комісією закладу у складі вихователя-методиста ОСОБА_3 , сестри медичної старшої ОСОБА_4 , завідуючої господарством Лєгкіх Н.І. складено акт про відмову ОСОБА_2 підписувати наказ по закладу від 16.08.2024 №38-кт (а.с.65).

Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про страховий стаж від 12.09.2024 №1100-0207-8/59207 станом на 03.09.2024 при наявному страховому стажі, який складає 26 років 09 місяців 18 днів, ОСОБА_2 матиме право на призначення пенсії за віком з 08.04.2026 (після досягнення віку 63 років). На обліку, як одержувач пенсії, в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області позивач не перебуває (а.с.20 зворот).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що закладом дошкільної освіти (яслами-садком) №18 Олександрійської міської ради дотримано передбачену законом процедуру звільнення позивача з роботи за угодою сторін, анулювання такої домовленості за взаємною згодою сторін судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпп України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпп України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпп України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін (пункт 1статті 36 КЗпп України).

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1статті 36 КЗпп (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди.

Припинення трудового договору за пунктом 1статті 36 КЗпп застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1статті 36 КЗпп не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу.

Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1статті 36 КЗпп можуть бути укладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то у ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі.

Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1статті 36 КЗпп України (за угодою сторін) суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2020 року по справі №359/5905/18 зроблено правовий висновок про те, що розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпп (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 26.10.2022 у справі №761/35483/20 (провадження № 61 -2604св22) про те, що однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін (п.1 ст.36 КЗпп України). У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпп (угода сторін) договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою. Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпп України (за угодою сторін) суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видання наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

Статтею 78 КЗпп України (Невключення днів тимчасової непрацездатності до щорічних відпусток) передбачено, що дні тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку, а також відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами до щорічних відпусток не включаються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 червня 2024 року перед початком відпустки, яку було надано позивачці з 17.06.2024 по 14.07.2024, ОСОБА_2 подала заяву про звільнення за згодою сторін з 15.07.2024. Загалом з 23.06.2024 по 09.08.2024 позивачка перебувала на лікарняних у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю. З 10.08.2024 по 31.08.2024 позивачу було надано невикористана частина відпустки. Оскільки днем звільнення позивача був вихідний день, в останній робочий день тижня перед звільненням 30.08.2024 позивачка була ознайомлена з наказом від 16.08.2024 №38-кт про її звільнення з 31.08.2024, їй була видана трудова книжка та проведено розрахунок. Також встановлено, що впродовж періоду з 14.06.2024 по 16.08.2024 (дата видачі наказу) та по 30.08.2024 (дата ознайомлення із наказом) ОСОБА_2 не зверталась до адміністрації закладу дошкільної освіти (ясел-садка) №18 Олександрійської міської ради з пропозицією анулювати домовленість про припинення трудового договору за згодою сторін, тому така згода і не була нею отримана.

Враховуючи зазначене вище апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем дотримано передбачену законом процедуру звільнення позивача з роботи за угодою сторін, тому підстави для визнання наказу про звільнення, його скасування і поновлення позивача на роботі відсутні. Оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у зв`язку із незаконним звільненням є похідними, тому також задоволенню не підлягають.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Авраменко Тетяна Миколаївна, залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2025 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

С.І. Мурашко