29.08.2025 Справа № 756/9843/25
Справа пр. № 2/756/5699/25
ун. № 756/9843/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суду міста Києва в складі судді Андрейчука Т.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що сторони справи є власниками квартири АДРЕСА_1 . Кожному з співвласників належить 1/3 частина цієї квартири.

Загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 46,8 кв. м. Вона обладнана лоджією площею 4,0 кв. м, коморою площею

1,1 кв. м та складається з двох кімнат житловою площею 27,3 кв. м, у тому числі: перша кімната площею 16,9 кв. м, друга кімната площею 10,4 кв. м, коридор площею 5,4 кв. м, кухня площею 5,8 кв. м, ванна площею 2,1 кв. м, вбиральня площею 1,1 кв. м.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стверджували, що між ними та ОСОБА_3 склались неприязні стосунки, через що постійно виникають сварки та конфлікти. Сторони справи не можуть дійти згоди з відповідачкою щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного позивачі просили суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши їм в користування кімнату площею 16,9 кв. м з лоджією, вихід на яку є цієї кімнати, відповідачці - кімнату площею 10,4 кв. м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну, вбиральню та комору.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачка не подала до суду відзив на позовну заяву у строк, визначений ухвалою про відкриття провадження.

Подана ОСОБА_3 11 серпня 2025 року заява за своїм змістом та формою не є ні відзивом, ні зустрічною позовною заявою, проте містить пояснення по суті спору, а тому суд ухвалив долучити її до матеріалів справи.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25 серпня 2025 року визнано поважними причини неподання позивачами доказів згідно з клопотанням від 29 липня

2025 року та прийнято ці докази до розгляду.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом з`ясовано, що сторонам справи на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . Частки співвласників є рівними, кожному з них належить 1/3 частина квартири (а. с. 6).

У технічному паспорті на квартиру зазначено, що її загальна площа становить 46,8 кв. м. Вона обладнана лоджією площею 4,0 кв. м, коморою площею 1,1 кв. м та складається з двох кімнат житловою площею 27,3 кв. м, у тому числі: перша кімната площею 16,9 кв. м, друга кімната площею 10,4 кв. м, коридор площею 5,4 кв. м, кухня площею 5,8 кв. м, ванна площею 2,1 кв. м, вбиральня площею 1,1 кв. м (а. с. 9-16).

Між сторонами справи склались неприязні стосунки, між ними виникають конфлікти, вони не можуть досягти згоди щодо порядку користування квартирою АДРЕСА_1 .

За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Ч. 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Нормою ч. 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Норма ч. 3 ст. 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленості. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У цій справі спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, у користування сторонам спору необхідно надати приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 08 серпня 2018 року у справі № 308/11707/14-ц, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

У постанові від 07 лютого 2022 року у справі № 182/3348/19 Верховний Суд вказав на те, що, якщо спір у справі стосується не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, критерій необхідності виділення у користування кожному співвласнику відповідно до ст. 47 ЖК України по 13,65 кв. м житлової площі на одну особу, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Зважаючи на те, що сторонам справи неможливо виділити в користування ті частини спільного майна в натурі, які б точно відповідали їх частці у праві спільної часткової власності, суд при встановленні порядку користування квартирою АДРЕСА_1 вважає за необхідне відійти від відповідності реальних часток ідеальним.

Встановлюючи порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про необхідність виділити в користування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 кімнату площею 16,9 кв. м, ОСОБА_3 - кімнату площею 10,4 кв. м. Суд звертає увагу на те, що площа кімнати, яка виділяється в користування відповідачці, перевищує її ідеальну частку у спільній частковій власності на квартиру.

Також суд виділяє позивачам у користування лоджію площею 4,0 кв. м, вихід на яку є лише з кімнати площею 16,9 кв. м, оскільки залишення цієї лоджії у спільному користуванні сторін передбачає постійний та необмежений доступ відповідачки до кімнати, яку суд виділяє позивачам, що призведе до втрати приватності та, з урахуванням встановлених у справі обставин, стане підґрунтям для подальших конфліктів між сторонами справи.

Коридор, кухню, ванну, вбиральню та комору суд залишає у спільному користуванні сторін справи.

Суд зауважує, що визначений цим рішенням порядок користування квартирою може бути в подальшому змінено, як за домовленістю співвласників так і за рішенням суду, у разі зміни істотних обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивачів

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 компенсації підлягає судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування кімнату площею 16,9 кв. м та лоджію площею

4,0 кв. м, ОСОБА_3 - кімнату площею 10,4 кв. м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, ванну, вбиральню та комору.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )судовий збір у сумі 605(шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 )судовий збір у сумі 605(шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тарас АНДРЕЙЧУК