ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2025 року м. Кропивницький

справа № 394/501/25

провадження № 22-ц/4809/1258/25

Кропивницький апеляційний суд в складі суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Мурашка С. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новоархангельська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Новоархангелсьького районного нотаріального округу Степаненко Ріта Григорівна,

розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник адвокат Чимирис Олександр Вікторович, на ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2025,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий опис обставин справи

08.05.2025 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник адвокат Чимирис Олександр Вікторович, через систему «Електронний суд» звернулися до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області із позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зазначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новоархангельську державну нотаріальну контору, Приватного нотаріуса Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Ріту Григорівну, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, у якому просили суд:

1)визнати недійсним заповіт, що посвідчений від імені ОСОБА_6 приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Рітою Григорівною 25.02.2022;

2)визнати право власності в порядку спадкування за заповітом від 20.07.2020, після смерті ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 4,5257 га, кадастровий номер :02:000:0417 в рівних частках за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/3 частки за кожним.

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

28.05.2025 ухвалою Новоархангелсьького районного суду Кіровоградської області позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Новоархангельська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Ріта Григорівна, про визнання недійсним заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом повернуто.

Мотиви ухвали суду полягають у тому, що 12.05.2025 ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області подана позовна заява була залишена без руху з причин невідповідності заяви вимогам встановленим ст. ст. 175, 177 ЦПК України. Суд запропонував позивачам таке: привести позовну заяву у відповідність до п. п. 2, 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Для усунення вказаних недоліків надано строк десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Станом на 26.05.2025 на виконання ухвали представник позивача надав заяву про усунення недоліків з додатками. Разом з тим, ухвала Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2025 у повному обсязі не була виконана, не всі недоліки усунуто, а саме: до матеріалів справи не долучено належним чином засвідченої копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 або відповідного актового запису, не зазначено чи було обмежено за життя ОСОБА_6 її право на складання заповіту, не зазначено, якими доказами підтверджується та обставина, що померла тривалий час хворіла та на момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій, не долучено медичних документів та відомостей де вони можуть зберігатися. Крім того, не надано обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Враховуючи, що в установлений судом строк позивачі не усунули виявлені недоліки позовної заяви, місцевий суд виснував, що її слід вважати неподаною та повернути.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник адвокат Чимирис Олександр Вікторович, просять суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2025, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі вказано, що на виконання вимог ухвали суд про залишення позовної заяви без руху представник позивачів через підсистему «Електронний суд» подав до суду нову позовну заяву, з урахуванням вимог суду, зокрема із зазначенням відомостей про наявність відомих заявнику засобів зв`язку учасників справи, з додаванням доказів направлення учасникам справи копії позовної заяви з додатками.

Крім того суд першої інстанції фактично вдався до оцінки викладених позивачами обставин справи та доказів, що не віднесено до компетенції суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Тож, першої інстанції не правильно застосував норми процесуального права.

4. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

5. Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

З приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу (повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

6. Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. ч. 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції зазначеним нормам закону не відповідає, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.

7. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

У рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 у справі № 9-зп (справа за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України) зазначено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 (далі - Конвенція).

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення ЄСПЛ у справах «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 та «Беллет проти Франції» від 04.12.1995).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження; 3) окремого провадження.

Згідно частини першої статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 ст. 175 ЦПК України).

Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (ч. 3 ст. 175 України).

За змістом ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 185 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник адвокат Чимирис Олександр Вікторович, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, а саме: не приведено позовну заяву у відповідність до вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України та не надано до судуналежним чином засвідченої копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 або відповідного актового запису, не зазначено чи було обмежено за життя ОСОБА_6 її право на складання заповіту, не зазначено, якими доказами підтверджується обставина про те, що померла тривалий час хворіла та на момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій, не долучено жодних медичних документів та відомостей де вони можуть зберігатися. Крім того, не надано обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 у справі № 760/26376/19 зазначив, що «ненадання відповідних доказів, які вимагає суд на стадії відкриття провадження у справі, не може бути підставою для повернення позовної заяви позивачу, оскільки останній звернувся до суду за захистом прав та надав відповідні докази, які вважав за потрібне для підтвердження своїх вимог та які вважав достатніми, указане повинно вирішуватися при ухваленні судового рішення по суті».

Тож, на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08.04.2020 у справі № 761/41071/19.

З аналізу викладеного, вбачається, що суд першої інстанції повинен був надавати оцінку доказам під час розгляду справи по суті, а відсутність

Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не звернув увагу на те, що усі недоліки позовної заяви позивач виправив, а подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу. Або ж, якщо суд під час розгляду справи відсутність встановить належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, він може визнати недоведеними обставини, якими обґрунтовано позов та які підлягають доказуванню й ухвалити відповідне рішення.

Вказані в оскаржуваній ухвалі суду недоліки заяви могли бути усунуті під час підготовчого провадження, та не є підставою для повернення позовної заяви позивачеві в порядку ст. 185 ЦПК України.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04.12.1995 та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28.10.1998).

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції не звернув увагу на вищенаведене та необґрунтовано повернув її позивачам, чим порушив норм процесуального права та фактично обмежив позивачів у доступі до правосуддя, а тому ухвала Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2025 не може вважатися законною та обґрунтованою.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду з наведених вище за текстом цієї постанови підстав підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Встановивши, що суд першої інстанції суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали та помилково визнав позовну заяву непданою і повернув, тому апеляційний суд скасовує оскаржувану ухвали та направляє справу до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від імені яких діє представник адвокат Чимирис Олександр Вікторович на ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2025 задовольнити.

Ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2025 скасувати, а справу направити для продовження розгляду суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.08.2025.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. І. Мурашко