Справа № 732/1107/25
Провадження № 2/732/443/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2025 року м. Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Бойко А. О., у присутності секретаря судового засідання Пінчук С. М.,
30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-47, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі, і до відповідача за договором № 014/0362/82/0199601 від 17.10.2017 та за договором № 010/0362/82/0199803 від 17.10.2017.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0362/82/0199601 від 17.10.2017 та кредитним договором № 010/0362/82/0199803 від 17.10.2017.
Оскільки, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання належним чином, у нього утворилась заборгованість, яка станом на день формування позовної заяви становить:
за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0362/82/0199601 від 17.10.2017 4063,17 грн, з яких: 1744,04 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 1785,32 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;533,81 грн заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості;
Всупереч вимогам кредитних договорів, відповідач не виконав своїх зобов`язань після відступлення позивачу права грошової вимоги до нього та не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Коллект Центр», ні на рахунки попередніх кредиторів.
Ухвалою судді від 06 серпня 2025 року було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. У позовній заяві директор ТОВ «Коллект Центр» Марія Ткаченко просила розглянути справу за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а. с. 9).
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою його реєстрації. За відомостями Тупичівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 138). Згідно із відміткою поштового відділення поштове відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання на 21.08.2025 отримано адресатом особисто (а. с. 144).
Від відповідача відзиву на позов не надійшло, про поважні причини неявки суд не повідомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_1 в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Судом встановлено, що 17 жовтня 2021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0362/82/0199601, відповідно умов якого до якого банк надав кредит в розмірі 2218,28 грн, включаючи суму страхового платежу у розмірі 218,28 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 17 жовтня 2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Строк кредиту 72 місяці з дати його надання. Процентна ставка фіксована. На період з 17.10.2017 по 16.11.2017 (включно) процентна ставка за кредитом складає 17,7% річних, з 17.11.2017 процентна ставка застосовується у розмірі 39,9% річних, без укладення додаткової угоди до договору (а. с. 27-31).
Згідно п.п. 3.1,3.2 договору позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами відповідно до умов договору. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний платіж розраховується за формулою: сума, щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором* ((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)* процентна ставка за місяць) ((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) -1). Сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом * річна процентна ставка/ кількість днів поточного року)* кількість днів в місяці, який передує сплати ануїтетного платежу. Сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення кредиту сума щомісячного платежу за %. Позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену підпунктом 1.1.4 пункту 1.1. договору (а. с. 28).
Договором передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень договору. До регулювання правовідносин, які не врегульовані договором, застосовуються відповідні норми законодавства України (п.п. 10.1 договору ).
Підписанням цього договору та паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердив, що він повністю обізнаний та погоджується з усіма умовами договору. Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.
17.10.2017 АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало відповідачу кредит у розмірі 2218,28 грн, включаючи суму страхового платежу, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 у АТ «Райффайзен Банк Аваль» за період з 17.10.2017 по 16.10.2018 (а. с. 51) та свідчить про виконання первісним кредитором своїх зобов`язань своєчасно та в повному обсязі.
Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, отримавши такі кредитні кошти. У подальшому, відповідач порушив умови кредитного договору і не повернув у повному обсязі кредит та не сплатив відсотки, передбачені договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № 014/0362/82/0199601 від 17.10.2017, наданого АТ «Райффайзен Банк», заборгованість ОСОБА_1 станом на 30.11.2021 становила 2755,33 грн, з яких: 1744,04 грн заборгованість за кредитом, 1011,29 грн заборгованість за відсотками (а. с. 67-71).
Крім того, судом установлено, що 17 жовтня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на підставі заяви про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0362/82/0199803 (а. с. 41-43).
Згідно із п. 1.4. договору на дату підписання заяви строк кредиту становить 48 місяців, що починається з 17 жовтня 2017 року та закінчується 17 жовтня 2021 року.
Згідно із п. 3.1 договору сторони домовились, що без укладення додаткових заяв (договорів) до Заяви, банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа від клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом.
Проценти (за користування кредитом), в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом, процентна ставка фіксована, 45 % річних (п. 1.5. договору).
Відповідно до п. 4.2. договору, клієнт зобов`язаний до двадцятого числа включно кожного місяця, наступного за місяцем користування кредитом, сплатити банку обов`язковий платіж в розмірі п`ять відсотків від власної заборгованості перед банком (яка включає заборгованість за кредитом. Проценти, неустойки, комісійні винагороди за обслуговування КР, проценти за недозволеним овердрафтом), але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Заборгованість за недозволеним овердрафтом та сума прострочених грошових зобов`язань клієнта за договором мають бути сплачені клієнтом в повному обсязі негайно.
Підписанням цього договору та паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердив, що він повністю обізнаний та погоджується з усіма умовами договору. Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.
Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку № НОМЕР_2 за період з 17 жовтня 2017 року по 30 листопада 2021 року (а. с. 73-81).
Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, отримавши такі кредитні кошти. У подальшому, відповідач порушив умови кредитного договору і не повернув у повному обсязі кредит та не сплатив відсотки, передбачені договором.
30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-47, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0362/82/0199601 від 17.10.2017 та за договором № 010/0362/82/0199803 від 17.10.2017, що підтверджується Реєстром боржників (а. с. 88-94, 95-98).
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт-Капітал» (станом на 10.01.2023) після відступлення права вимоги первинним кредитором АТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «Вердикт-Капітал» нараховані відсотки згідно договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0362/82/0199601 від 17.10.2017 за період з 30.11.2021 по 09.01.2023 включно у сумі 774,03 грн, загальна сума до стягнення становить 3529,36 грн (а. с. 84).
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0362/82/0199601 від 17.10.2017 та за договором № 010/0362/82/0199803 від 17.10.2017, що підтверджується Реєстром боржників (а. с. 101-107, 108-110, 113-116).
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вказаними вище договорами.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» (станом на 10.01.2023) після відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт-Капітал», позивачем нараховані відсотки згідно договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0362/82/0199601 від 17.10.2017 за період з 10.01.2023 по 16.10.2023 включно у сумі 533,81 грн, розмір заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором становить 4063,17 грн, з яких: 1744,04 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 1785,32 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;533,81 грн заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості (а. с. 86).
Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) плата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 статті 1078 ЦК України).
Факт прострочення відповідачем сплати заборгованості за наведеними кредитними договорамине спростовано, доказів оплати відповідачем заборгованості в повному обсязі суду не надані.
У ч. 2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог. Доказів розірвання або визнання недійсними договорів № 014/0362/82/0199601 від 17.10.2017 та №010/0362/82/0199803 від 17.10.2017 (на підставі яких виникли зобов`язання у відповідача перед позивачем щодо сплати кредиту) та/або договорів факторингу №114/2-47 від 30.11.2021 та №10-01/2023 від 10.01.2023 (на підставі яких до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 Цивільного кодексу України зазначені договори є обов`язковими для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.
Розмір заборгованості за кредитними договорами відповідачем не спростований, будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо розміру заборгованості відповідачем суду не надано.
Враховуючи, що відповідачем були порушені взяті зобов`язання щодо порядку та строків оплати за кредитними договорами, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування
Задовольнивши позов, суд вирішує долю судових витрат, понесених позивачем.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 з додатком (прайсом) (а. с. 20-24), заявка на надання юридичної допомоги № 236 від 02.06.2025 (а. с. 25), витяг з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 (а. с. 26).
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Відповідачем не надані суду заперечення щодо розміру стягнення з нього витрат на правничу допомогу чи клопотання про зменшення такого розміру з належним на це обґрунтуванням.
Керуючись статями 12, 13, 19, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 211, 247, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.
Направити ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням, копію заочного рішення протягом двох днів з дня його проголошення і роз`яснити, що він має право протягом тридцяти днів з дня його проголошення, подати до суду заяву про перегляд заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст заочного рішення складений і підписаний 21.08.2025.
Інформація про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ).
Суддя А. О. Бойко