Справа № 454/3063/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Синевської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокаль цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.10.2010 року ОСОБА_3 відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом, який в подальшому було збільшено до 38300грн. Позичальник підтвердила підписом у анкеті-заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір. Підписання вказаного договору є згодою особи прийняти будь-який розмір кредитного ліміту, встановленого банком та повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. На виконання вимог ст.1281 ЦК України позивачем 05.10.2023 року направлена претензія кредитора до Сокальської державної нотаріальної контори та 20.10.2023р. отримано відповідь державної нотаріальної контори про те, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа відкрита на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Зазначає, що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Таким чином, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором становить 38848,54грн., з яких: 3661,61грн. заборгованість за тілом кредиту, 2186,93грн. заборгованість за нарахованими відсотками. 08.11.2023р. до спадкоємців позичальника направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій з боку спадкоємців щодо погашення заборгованості по кредиту не здійснено. Просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 38848,54грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Пащук А.І. зазначив, що відповідач позовних вимог не визнає та просить у задоволенні таких відмовити. Зазначив, що позивач помилково трактує, що відповідачами прийнято спадщину позичальника, оскільки жодних дій для цього ними не здійснено, майна в межах вартості якого могли б бути задоволені вимоги позивача у спадщину ними не прийнято.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду клопотання щодо проведення розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.10.2010р. між АТКБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладений договір про надання банківських послуг, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту.

У анкеті-заяві від 26.10.2010р. ОСОБА_3 вказала свої персональні дані, ознайомилася і погодилася з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із копії свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 26.10.2010р., з якого вбачається, за позичальником ОСОБА_3 на дату смерті рахується заборгованість в сумі 38848,54грн., з яких: 3661,61грн. заборгованість за тілом кредиту, 2186,93грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Відтак, в судовому засіданні встановлено, що зобов`язання позичальником ОСОБА_3 виконувалися не належним чином, чим порушені умови кредитного договору.

Відповідно до статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За змістом статей 1216, 1218 ЦК України у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Кредитні правовідносини, які виникли між АТ КБ «ПриватБанк» та позичальником ОСОБА_3 допускають правонаступництво.

Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Кредитор вправі звернутись до будь-якого нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тобто до нотаріуса нотаріального округу за останнім місцем проживання померлого. В такому випадку нотаріус відкриває спадщину за заявою кредитора, адже наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви спадкоємця про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, претензії кредитора та ін. Нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

З копії спадкової справи №339/2022, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що позивач в порядку ст.1281 ЦК України в шестимісячний строк з дня коли він дізнався про відкриття спадщини звернувся до нотаріальної контори з претензією кредитора до спадкоємців ОСОБА_3 , у якій повідомив про заборгованість спадкодавця.

Спадкова справа Сокальською державною нотаріальною конторою заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у ст.1219 ЦК України (статті 1218 цього Кодексу).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч.3 та 4 ст.1268 ЦК України, ст.1269 ЦК України.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця.

Виходячи з наведених норм, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора спадкодавця встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням факту прийняття спадщини спадкоємцями, кола спадкоємців, переліку і вартості отриманого останніми у спадщину майна.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно наданої Великомостівіською міською радою 09.01.2025р. на вимогу суду інформації, встановлено, що в період з 01.01.2022р. по 13.06.2022р. за адресою АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими: ОСОБА_2 , 1962р.н., ОСОБА_3 , 1962р.н. та ОСОБА_1 , 1997р.н.

Із копії спадкової справи встановлено, що спадкоємці померлої ОСОБА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед позивачем на підставі ст.ст. 1281,1282ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст.1282ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Разом з тим, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спадщину не оформлювали, тобто взагалі не успадкували будь-яке майно після смерті ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що відповідачі не повинні задовольняти вимогу банку про повернення кредитної заборгованості, яку мала ОСОБА_3 ..

Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавцю взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно, а також право на нього, не доведено, що саме відповідачі є спадкоємцями, які отримали у спадщину будь-яке майно спадкодавця, у зв`язку з чим може задовольнити вимоги кредитора в межах його вартості.

За таких обставин суд доходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому в задоволенні позову належить відмовити повністю.

Згідно з вимогами ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору при поданні позову до суду, не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місце знаходження м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Головуючий: Т. В. Струс