Провадження № 2/756/1669/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року суддя Оболонського районного суду м.Києва Майбоженко А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 1119008 від 11.03.2020 року у загальній сумі 20 460 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. та судовий збір.

У обґрунтування позову позивач зазначив, що 11.03.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1119008, відповідно до умов якого відповідачу перераховано грошові кошти на картковий рахунок у сумі 6 200,00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору.

09.10.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги за кредитним договором №1119008, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача.

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідно до умов якого, позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № №1119008 від 11.03.2020.

В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 20 460 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6200,00 грн; заборгованість за відсотками - 13 020 грн, заборгованість за пенею - 1 240,00 грн.

Згідно Додатку №1 до Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 20 460 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6200,00 грн; заборгованість за відсотками - 13 020 грн, заборгованість за пенею - 1 240,00 грн.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 20.12.2024 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України.

21.02.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що він не отримував ні досудову вимогу про сплату заборгованості, ні повідомлень про відступлення права вимоги. Крім того, позивач не надає жодних доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, надане позивачем платіжне доручення не відповідає «інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті». Таким чином позивач не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») перерахування коштів на рахунок відповідача.

Просив застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що позивачу було відомо про порушення його прав за спірним кредитним договором з 11.04.2020, однак він звернувся до суду з позовом до відповідача 20.12.2024, зі спливом трьох років.

У відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 26.02.2025 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідно до Наказу №70-к від 01.07.2025 №1778 на виконання Рішення єдиного учасникаТОВ «Фінансова компанія «Пінг Понг» перейменовано на ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», про що надана заява про зміну назви позивача для врахування судом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11.03.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №1119008, відповідно до умов якого відповідачу були надані грошові кошти в сумі 6 200 грн на строк - 30 днів (п.1.1., 1.2 Договору).

Договір укладено на підставі пропозиції кредитодавця, яка розміщена в його інформаційно-телекомунікаційній системі та доступна через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1 Договору), на наступних умовах.

Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. ( пункт 1.1).

Сума кредиту становить 6 200 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 11.03.2020. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 10.04.2020, загальні втрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити Позичальник за цим Договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 4 960 грн. в грошовому виразі та 973 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 11 160 гривень.

Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а Кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що Позикодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі.

Комісія за надання кредиту: 1240.00 грн., яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3720.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована (п. 1.5.1., 1.5.2. Договору).

Пунктом 1.6. Договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору.

Позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.2, 1.6 Договору відповідно (пункт 2.2.1).

Нарахування Позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо) (пункти 2.2.2. - 2.2.3. Договору).

Пролонгація строку кредитування визначена пунктом 2.3 кредитного договору.

Згідно з п. 2.3.1. Договору, позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку Заборгованості по кредиту.

Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого пунктом 1.4. договору (пункт 2.4.1).

Пунктом 3.3.2. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору.

Відповідно до Графіку розрахунків, який є додатком №1 до Договору встановлено дату платежу 10.04.2020, до сплати: кредит в сумі 6 200 грн., проценти в сумі 3 720 грн., комісія за надання кредиту 1 240 грн., разом 11 160 грн.

ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання та перерахувало відповідачу обумовлену договором суму, що підтверджується платіжним дорученням №16435324 від 11.03.2020 року про перерахування на рахунок ОСОБА_1 коштів згідно з договором № №1119008 в сумі 6 200 грн.

09.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу №03/10, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, зокрема і за кредитним договором №1119008 від 11.03.2020, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 у загальному розмірі 20 460 грн., що підтверджується копією вказаного договору, Витягом з додатку до договору Договір факторингу №03/10 від 09.10.2020.

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» було укладено Договір факторингу № 1/15, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, зокрема і за кредитним договором №1119008 від 11.03.2020, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 у загальному розмірі 20 460 грн., що підтверджується копією вказаного договору, Витягом з додатку до Договору факторингу 1/15 від 24.01.2022.

Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, однак зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, не виконані.

Таким чином, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Станом на дату звернення до суду умови договору відповідачем не виконувались, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, загальний розмір якої становить 20 460 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6 200 грн; заборгованість за відсотками - 13 020 грн, заборгованість за комісією - 1 240 грн.

Відповідно до Наказу №70-к від 01.07.2025 №1778 на виконання Рішення єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Пінг Понг» перейменовано на ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС».

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З наведеного убачається, що сторони погодили укладення кредитного договору в електронній формі, що узгоджується із п. 6.1. Кредитного договору.

Ухвалою суду від 01.04.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано від АТ «Універсал банк» інформацію щодо власника карткового рахунку № НОМЕР_1 , на який було перераховано кредитні кошти у розмірі 6 200 грн. від ТОВ «Мілоан» згідно кредитного договору №1119008 11.03.2020.

Відповідно до відповіді наданої АТ «Універсал Банк» на ухвалу суду, банком було ініційовано детальну перевірку в ході якої було підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , номер телефону на який надсилається інформація про підтвердження здійснення операцій в період з 11.03.2020 по 15.03.2020 - НОМЕР_4, 11.03.2020 на картку № НОМЕР_3 було здійснено зарахування коштів у розмірі 6 200 грн.

Отже, зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача є доведеним.

З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, умови договору позивачем виконані, грошові кошти відповідачу перераховані на банківську карту, номер якої наданий відповідачем.

Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вже зазначалося, згідно з пунктом 3.3.2. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору.

Пунктом 1.6 Кредитного договору сторони погодили, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, особливості нарахування процентів визначені п.п 2.2.3 цього Договору.

Пунктом 4.2 Договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору визначено право Кредитодавця нарахування процентів.

За таких обставин, зважаючи на те, що визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, ураховуючи невиконання ОСОБА_1 умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, позикодавець правомірно нарахував проценти за базовою ставкою згідно п. 1.6. Договору протягом 60 днів, з дати повернення кредиту, тобто з 11.04.2020 по 09.06.2020 та сплати всіх платежів, що узгоджується з п. 2.2.3 Кредитного договору та не суперечить положенням, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у цій частині.

При цьому, суд зазначає те, що положенням п. 2.2.3, 4.2 Кредитного договору сторони погодили альтернативні умови нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання за договором за вибором позикодавця: в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, що узгоджується із ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку або фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» така форма витрат, як комісія за надання кредиту встановлена на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Таким чином, підписавши кредитний договір у електронній формі, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання, а отже в силу ст. 625 ЦПК України він є обов`язковим до виконання, а не окремі його частини.

З врахуванням наведеного та беручи до уваги положення Закону України «Про споживче кредитування», колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення комісії за надання кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вказаний договір факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судом було встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором та відповідно до умов договору відступлення права вимоги, Витягом з додатку до договору Договір факторингу №03/10 від 09.10.2020, Витягом з додатку до Договору факторингу 1/15 від 24.01.2022, а також розрахунку заборгованості сформованої первинним кредитором ТОВ «Мілоан» сума боргу ОСОБА_1 перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» становить 20 460 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 6 200 грн.; заборгованість за відсотками становить - 13 020 грн., заборгованість за комісією - 1 240 грн.

На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості.

Матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит/позику за вищевказаним договором, проте не виконував взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, кошти в повному обсязі не повернув(доказів погашення заборгованості суду не надано).

Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про застосування строк позовної давності, суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу.

До вимог про стягнення заборгованості за кредитом застосовується загальна позовна давність.

30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Крім того 15.03.2022 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено зокрема пунктом 19 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Відтак, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Окрім цього, між ТОВ «ФК «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М. укладено Договір про надання правової допомоги № 43657029 від 07.08.2024.

За змістом цього договору, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами.

Згідно з пунктом 4.1 Договору загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження) згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.8 даного Договору, а також гонорар, визначений у п 4.9 даного Договору.

Відповідно до п. 4.9 Договору у разі прийняття судом по матеріалам позовної заяви позитивного рішення, клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката 6000 грн.

11.11.2024 року між ТОВ «ФК «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М. підписано Додаткову угоду № 1119008 до Договору 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 та Акт № 1119008 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг). Також представником наданий детальний опис робіт, наданих послуг ТОВ «ФК «Пінг-Понг» за договором.

За змістом цих документів сторонами договору про надання правової допомоги погоджено кількість та вартість юридичних послуг стосовно супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Загальний розмір витрат на правову допомогу 6000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. та 2 422, 40 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279,354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» заборгованість за Договором про споживчий кредит №1119008 від 11.03.2020 у розмірі:

-6 200 (шість тисяч двісті) гривень 00 копійок - заборгованості за тілом кредиту;

-13 020 (тринадцять тисяч двадцять) гривень 00 копійок - заборгованість за відсотками;

-1 240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 00 копійок - заборгованість за комісією.

-2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) гривні 40 копійок - судового збору;

-6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», , адреса місцезнаходження - 01011 м. Київ, вул. Рибальська, буд. 22.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.М. Майбоженко