Справа № 642/3482/25
Провадження № 2/642/1325/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Харків

28 серпня 2025 року суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г., за участі секретаря судового засідання Гойко Т.Є., представника позивача Ліпінського Є.В., представника відповідача-1 ОСОБА_1 , адвоката Янкового М.В., представника відповідача-2 ОСОБА_2 , адвоката Гусєва С.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Копач Юлія Олегівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та відновлення становища, яке існувало до порушення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 , адвокат Ліпінський Є.В. звернувся до Холодногірського районного суду м. Харкова із даним позовом, з якого вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено 3 договори позики грошових коштів з однаковими умовами договору. В подальшому відповідачем ОСОБА_1 не було повернуто вказані грошові кошти, а 16 січня 2025 року рішенням Дніпропетровського районного суду м. Києва по справі № 755/2266/24, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в загальному розмірі 48 907,50 доларів США, що складається із: 18 600,00 доларів США основна заборгованість за договором позики грошових коштів №1 від 16 червня 2020 року; 434,52 доларів США 3% річних нарахованих за прострочення повернення коштів за договором позики грошових коштів №1 від 16 червня 2020 року; 16 800,00 доларів США основна заборгованість за договором позики грошових коштів №1/1 від 16 червня 2020 року; 610,43 доларів США 3% річних нарахованих за прострочення повернення коштів за договором позики грошових коштів №1/1 від 16 червня 2020 року; 12 100,00 доларів США основна заборгованість за договором позики грошових коштів №2 від 11 серпня 2020 року; 362,55 доларів США 3% річних нарахованих за прострочення повернення коштів за договором позики грошових коштів №2 від 11 серпня 2020 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 15 140,00 грн. Крім того, 31 січня 2025 Дніпропетровським районним судом м. Києва прийнято додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 34 000,00 грн. Вказані рішення відповідачем ОСОБА_1 станом на дату подання позовної заяви не виконанні, в межах виконавчих проваджень встановлено відсутність майна, за рахунок якого могло бути задоволено вимоги позивача.

Натомість ОСОБА_1 після того як позивач звернувся із позовною заявою у справі № 755/2266/24 вирішив здійснювати заходи щодо ухилення від повернення боргу та продав 12.03.2024 року наявне у нього нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення цокольного поверху №20-:-26 (двадцять-:-двадцять шість) загальною площею 62,1 кв.м. в літ. «А-5», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000.

Позивач вважає, що існують наявні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та відновлення становища, яке існувало до його порушення.

14.08.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповдіача-1 ОСОБА_4 , адвоката Янкового М.В. надійшло клопотання про витребування доказів щодо відомостей про власника банківської картки. На обґрунтування клопотання вказано, що витребувана інформація про власника банківської карти може підтвердити особу, яка отримала грошові кошти, та підтвердить, що твердження позивача про ухилення відповідача-1 від виконання зобов`язань не відповідають дійсності. ОСОБА_1 здійснює погашення боргу в межах наявних фінансових можливостей, про що свідчать наявні квитанції та платіжні документи, які додаються до цього відзиву. Дані також підтвердять недобросовісну поведінку позивача, оскільки останній не визнає отримання таких коштів у рахунок погашення боргу. Картковий рахунок обслуговується АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», який володіє необхідними даними про власника рахунку.

В підготовчому судовому засіданні адвокат Янковий М.В. клопотання підтримав та зазначив, що відповідач-1 ОСОБА_4 фактично частково виконував зобов`язання і не ухилявся від їх виконання, що свідчить про його добросовісність. У вказаних виписках є транзакції погашення боргу до рішення суду, вказані роздруківки про перерахування коштів в суді при розгляду справи про стягнення боргу не надавалися, оскільки в суді заперечувалася сама позика, тобто фактична передача грошей. В перерахуваннях вказана валюта гривня, а в якій валюті була позика, на даний час йому невідомо.

Представник відповідача-2, адвокат Гусєв С.І. клопотання підтримав, зазначив, що всі розрахунки в Україні проводяться гривнею. Відомості про сплату заборгованості свідчать щодо добросовісності поведінки ОСОБА_4 .

Представник позивача, адвокат Ліпінський Є.В. заперечував проти задоволення вказаного клопотання, зазначив, що є преюдиція, а саме рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року, яке набрало законної сили і не оскаржено в апеляційній інстанції Як ОСОБА_4 так і його представник адвокат Янковий М.В. мали можливість подавати докази під час розгляду спору стосовно заборгованості до Дніпровського районного суду м. Києва під час розгляду справи про стягнення заборгованості. У наданих виписках немає відомостей про призначення платежу, крім того, предметом договору позики була валюта долар США, і погашення має відбуватися в цій же валюті. Тому вбачається ознаки зловживання процесуальними правами. Коли ОСОБА_4 здійснював певні перерахунки коштів, то докази такої сплати після рішення суду можуть бути подані до виконавчої служби для зарахування в частині погашення боргу, що не було зроблено ОСОБА_4 . Крім того, зазначене клопотання не стосується предмету доказування та виходить за межі позовних вимог.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

Вивчивши клопотання, вислухавши думку учасників, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Статтю 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року по справі № П/9901/736/18 зазначено, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд у справі у остаточному рішенні у справі «ТОВ «ФРІДА» проти України» від 08.03.2017 зазначив, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Витребування даних доказів необхідно для з`ясування обставин, які мають значення по справі та забезпечення належного розгляду справи.

Суд враховує, що клопотання представника відповідача про витребування доказів не стосується предмету доказування, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України.

Обставини, на які посилається представник відповідача-1 адвокат Янковий М.В. існували, на момент розгляду справи про стягнення заборгованості в Дніпровському районному суді м. Києва (справа № 755/2266/24; провадження № 2/755/2187/25), в якій відповідач ОСОБА_5 заперечував факт передачі йому грошових коштів.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року по вказаній цивільній справі про стягнення боргу набрало законної сили 24 лютого 2025.

Ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про витребування доказів у переліку, визначеному п. 2 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, немає. Така ухвала не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки, з урахуванням стадії розгляду справи, особа, яка подає апеляційну скаргу, не позбавлена можливості поновити свої права в інший спосіб, а саме шляхом оскарження в апеляційному порядку такої ухвали разом із рішенням суду першої інстанції, ухваленого по суті спору. Постанова Верховного Суду від 1 листопада 2021 року у справі № 520/14132/18 (провадження № 61-13531сво21).

Враховуючи викладене представником відповідача-1 ОСОБА_4 , адвокатом Янковим М.В. заявлене клопотання про витребування доказів, які не стосується предмета доказування по даній справі, та ним не доведено, чому дані докази матимуть значення для правильного вирішення справи, то клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-84, 247, 260, 353-354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача-1 ОСОБА_1 , адвоката Янкового М.В. від 14.08.2025 про витребування доказів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 29.08.2025.

Суддя Л.Г. Проценко