ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/782/25
Єдиний унікальний номер справи: 650/1583/25
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

26 серпня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Приходько Л. А.,

суддів: Бездрабко В. О.,

Радченка С. В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за землю,

встановив:

07 квітня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення, на яке 19 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» подало апеляційну скаргу сформувавши її в системі «Електронний суд» одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду.

Обґрунтовуючи наявність підстав для поновлення строку заявник вказував на те, що оскаржуване рішення було ухвалено без участі відповідача та його представника, а повідомлення про надходження даного рішення до розділу «Повідомлення» електронного кабінету ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» у підсистемі «Електронний суд», незважаючи на реєстрацію «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» у підсистемі «Електронний суд» та наявність офіційної електронної адреси, товариству не надходило. На доведення обставин збою роботи Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, що вплинуло на своєчасність подання апеляційної скарги, товариство надало скрін сторінки з електронного кабінету користувача.

Матеріали справи виребувано із суду першої інстанції.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 10 липня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху із наданням скаржникові строку для надання: заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням інших підстав для поновлення строк, доказів направлення іншій стороні (позивачу) копії апеляційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладення та сплати судового збору у встановленому судом розмірі.

Скаржнику роз`яснено наслідки невиконання зазначених вимог.

21 липня 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» Журик А.Л. через підсистему «Електронний суд» надав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб на підтвердження повноважень представника товариства, заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, довідку про набрання судовим рішенням законної сили сформованої засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" від 19 червня 2025 року, скріншот розділу Повідомлення Електронний суд ЮТС, скрін лист техпідтримки Електронного суду, звернення ЮТС до розділу Повідомлення Електронного суду для надання інформації та докази направлення іншій стороні (позивачу) копії апеляційної скарги з доданими до неї документами.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження скаржником зазначено, що товариство хоча і має електронний кабінет в системі ЄСІТС, однак своєчасно в електронному виді не отримало копію оскаржуваного судового рішення у зв`язку з технічним недоліками у функціонуванні системи розсилки процесуальних документів, на підтвердження чого заявник звернувся до служби технічної підтримки ЄСІТС, однак відповідь на звернення на день подачі заяви не надійшла. Також товариство зазначило, що не могло і не повинно було щоденно перевірять Єдиний державний реєстр судових рішень на предмет наявності всіх судових рішень, постановлених щодо заявника. Неналежне функціонування системи повідомлень (ненадходження копії рішення до електронного кабінету та на електронну пошту) є поважною причиною пропуску строку, що об`єктивно, незалежно від волі підприємства, створило перешкоди для реалізації права на апеляційне оскарження.

25 серпня 2025 року матеріали справи (за запитом суду) надійшли до суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження судового рішення, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно вимог статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин його пропуску не забезпечить рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, яка регламентує принцип верховенства права у цивільному судочинстві, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» («Станков проти Болгарії», заява № 68490/01).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа "Перетяка та Шереметьев проти України", №17160/06 та №35548/06, § 34 від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Отже, наведене дає підстави вважати, що під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти лише ті обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на її права.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в процесуальних відносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №1227/8971/2012 (провадження № 14-198звц21) врахувала практику Європейського суду з прав людини, який роз`яснив, що положення статті 6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.

Ураховуючи вимоги частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.

Згідно частин шостої, сьомої статті 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 квітня 2025 року постановлено за відсутності учасників справи.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалене у справі рішення від 07 квітня 2025року того ж дня було направлено до реєстру, та 09 квітня 2025 року забезпечено загальний доступ.

Відповідно даних, що містяться в матеріалах справи копія оскаржуваного рішення направлена Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» в його електронний кабінет та отримана скаржником 09 квітня 2025 року (22:14:46), про що свідчить Довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету наявна в матеріалах справи.

В обґрунтування причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» повторно послалося на несвоєчасність одержання копії рішення у зв`язку з технічними неполадками в роботі системи ЄСІТС, що не забезпечило заявнику своєчасність ознайомлення з постановленим у справі рішенням.

Проте наявна в матеріалах справи довідка про доставку 09 квітня 2025року рішення суду до електронного кабінету товариства спростовує твердження заявника про наявність збоїв в роботі системи ЄСІТС.

Згідно вимог пункту 2 частини 6 статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставку копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Крім того, відповідно до статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №921/6/18).

Суд зауважує, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження товариством не надано належних та допустимих доказів на підтвердження випадку некоректної роботи системи; не надало відповіді на звернення з технічної служби ЄСІТС щодо наявності збоїв у роботі системи; не зазначило коли саме заявник довідався про постановлене у справі рішення, що впливає на вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку (пункт 2 частини другої статті 354 ЦПК України) тощо.

Окрім того, навіть у разі неотримання 09 квітня 2025 року копії рішення суду в електронному виді, що в даному випадку заявником не підтверджено, товариство мало з розумною періодичністю цікавитися ініційованим відносно нього судовим провадженням. Звернувшись до суду з апеляційною скаргою 20 червня 2025року, більш ніж через 2 місяці з моменту постановлення рішення суду, заявник не підтвердив належними доказами наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявність обґрунтованих підстав для поновлення цього строку.

Згідно пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження і не доведено поважність причин пропуску такого строку, апеляційний суд на підставі пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Роз`яснити заявнику, що, відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 185, 357, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 квітня 2025 року - відмовити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» наявність у нього права на звернення до Херсонського апеляційного суду з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді В. О. Бездрабко

С. В. Радченко