І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Петренко Ю.С., Діденко І.Ю.,
Справа № 629/7335/24
Номер провадження 2/629/569/25
третя особа Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області
третя особа Державна екологічна інспекція у Харківській області
третя особа Державна інспекція архітектури та містобудування України
третя особа - Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу про заборону здійснювати господарську діяльність з утримання та подвірного забою свійських тварин
В письмових поясненнях відповідач ОСОБА_2 не визнав в повному обсязі, зазначив, що під час перевірки Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області було визначено, що вздовж межі на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , розташована саме господарська будівля, а не свиноферма. Свиноферма відповідачем не будувалася, і в листах, які надані позивачем, мова йде тільки про господарську будівлю. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що будівництво вчинено з істотними порушеннями будівельних норм, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, та є таким, що порушує права інших осіб. Нерухоме майно за адресою: м. Лозова Харківської області знаходиться у спільній частковій власності, частки належить відповідачу. Нерухоме майно було отримано відповідачем у спадок від свого батька. Відповідач та ОСОБА_3 , які є власниками вказаного домоволодіння, фактично являються власниками земельної ділянки, внаслідок чого зверталися до Лозівської міської ради Харківської області для отримання рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна білянка) та передачу її у приватну спільну часткову власність відповідачу та ОСОБА_3 . Позивачем не надано результатів проведення лабораторних досліджень проб атмосферного повітря на підтвердження його забруднення. Позивачем не надано доказів того, що розмір господарської будівлі становить понад 150 м?. Згідно листа Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 31.07.2024, на території сусіднього домоволодіння по АДРЕСА_3 вздовж межі розташована господарська будівля. Санітарним законодавством відстань від господарських будівель (у тому числі для утримання худоби) до житлової забудови не регламентується. Позивач вказує, що відповідач утримує більше 15 голів свиней, а згідно листа виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 06.09.2024 під час обстеження подвір`я відповідача, виявлено, що власником утримується 5 поросят, 3 свині. Згідно листа виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 06.09.2024 №Д-1622/1, відстань від господарської будівлі до домоволодіння АДРЕСА_4 орієнтовно 20 метрів. 11.05.2023 комісією під час обстеження домоволодіння АДРЕСА_1 було встановлено, що вирішене питання щодо поводження з тваринницькими відходами, власники здійснюють вивіз гною на фермерське поле у якості добрива. Гній вивозиться один раз на тиждень, а збір проводиться в причеп від автотранспортного засобу, що встановлений на території домоволодіння. На прилеглій до хліву території та у самому хліві накопичень відходів худоби не виявлено. 24.07.2024 комісією під час повторного обстеження було встановлено, що територія по АДРЕСА_1 , прилегла до домоволодіння АДРЕСА_3 , утримується в належному санітарному стані, фактів їй забруднення тваринницькими відходами не виявлено. З наданих до позову світлин не вбачаються ні щури, ні комахи, крім однієї світлини, де зафіксовано стрічки з комахами. Але позивач не доводить звідки взято це фото, де і скільки часу знаходились ці стрічки, і що це якось пов`язано з діяльністю відповідача. В інших наданих позивачем показах, не було зафіксовано ні появи навали щурів, ні комах через діяльність відповідача. Крім того, відповідачем не надавалася згода на його зйомку та показ, відтворенню, розповсюдженню таких фото, а тому зазначені фото є незаконні і не повинні братися до уваги судом.
Представники третіх осіб Державної екологічної інспекції у Харківській області, Державної інспекції архітектури та містобудування України у судове засідання не з`явились, просили розгляд справи проводити за їх відсутності.
Представник третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Здєльник С.І. в судовому засідання на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивачка зазначила, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком, чоловіком та дітьми 19 років, 12 років та 4 років. У вечері на території сусіднього домоволодіння АДРЕСА_3 відбувається забій скота, від визгу тварин дитина позивача лякається. У повітрі стоїть сморід, від якого неможливо вийти на подвір`я. Бігають щури, літають комахи, по вулиці тече потік змивів з продуктами життєдіяльності свиней. На час розгляду справи позивач вказала, що відповідач корів не забиває.
Відповідач ОСОБА_2 брав участь у судовому засіданні через свого представника адвоката Авер`янова О.Ю., який в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області Сорокін С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Судом встановлено, що з 07.10.2021 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 / том 1 а.с. 14/.
Поряд з будинком, в якому проживає позивачка, здійснює свою діяльність ОСОБА_2 , який згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04 грудня 2024 року дійсно зареєстрований як фізична особа-підприємець, що займається наступними видами економічної діяльності: 01.41. Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (основний); 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 03.22 Прісноводне рибництво (аквакультура) /том 1 а.с. 60/.
Звертаючись до суду з позовом і в судовому засіданні ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_2 використовує сусідню з її домоволодінням земельну ділянку не за цільовим призначенням, а саме незаконно, з порушенням вимог чинного законодавства, санітарних норм, влаштував свиноферму, чим порушуються її права.
Тобто позов ОСОБА_1 спрямований на захист її права власності, права на безпечне довкілля, а також дотримання сторонами правил добросусідства.
Аналіз спірних правовідносин свідчить про те, що позов пред`явлено ОСОБА_1 як сусідкою відповідача та мешканкою м. Лозова у зв`язку з негативними наслідками від діяльності відповідача з утримання та подвірного забою свійських тварин, порушенням правил добросусідства та права на безпечне довкілля.
Виходячи з суб`єктного складу та характеру спірних правовідносин, спір у цій справі розглядається за правилами цивільного судочинства.
Щодо позовних вимог в частині заборони здійснювати господарську діяльність з утримання та подвірного забою корів, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вимоги позову в цій частині, в судовому засіданні позивачка вказала, що відповідач, на час розгляду справи, корів не утримує.
Щодо позовних вимог в іншій частині, то суд зазначає, що згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04 грудня 2024 року діяльність за КВЕД 01.46 Розведення свиней, у зв`язку з якою ОСОБА_1 подано позов у цій справі, не входить до видів економічної діяльності, якою займається ОСОБА_2 , як фізична особа-підприємець.
Так, ч. 1 ст. 50 Конституції України зазначено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа мас право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.
Гарантування екологічно безпечного середовища для життя і здоров`я людини, згідно з п. "б" ч. 1 ст. З ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", визнано одним із основних принципів охорони навколишнього природного середовища.
Пунктом "а" ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено моє право на безпечне для мого життя та здоров`я навколишнє природне середовище.
Охорона навколишнього середовища населених пунктів повинна забезпечуватись комплексом захисних заходів планувального, технологічного, санітарно- технічного і організаційного характеру з метою створення сприятливих умов проживання, праці та відпочинку населення, збереження і зміцнення здоров`я теперішнього і прийдешніх поколінь (п. 8.1. Наказу МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року "Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів").
Частиною 2 ст. 273 ЦК України зазначено, що юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов`язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов`язані утримуватись від дій, якими ці права можуть бути порушеними.
З метою забезпечення оптимальних умов життєдіяльності людини в районах житлової забудови, масового відпочинку і оздоровлення населення при визначенні місць розміщення нових, реконструкції діючих підприємств та інших об`єктів, які впливають або можуть впливати на стан атмосферного повітря, встановлюються санітарно-захисні зони (ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря").
Частиною 2 ст. 10 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" зазначено, що діяльність, що перешкоджає здійсненню права громадян на безпечне навколишнє природне середовище та інших їх екологічних прав, підлягає припиненню в порядку, встановленому цим Законом та іншим законодавством України.
Абзацом 1 п. 5.4. Наказу МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року "Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів" зазначено, що промислові, сільськогосподарські та інші об`єкти, що є джерелами забруднення навколишнього середовища хімічними, фізичними та біологічними факторами, при неможливості створення безвідходних технологій повинні відокремлюватись від житлової забудови санітарно-захисними зонами.
З відповіді Лозівської міської ради від 06.09.2024 №Д-1622/1 вбачається, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, будинок, у якому за адресою: АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_4 , знаходиться у спільній частковій власності ( частки у ОСОБА_2 ).
Проект рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та передачу її у приватну спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був винесений на розгляд пленарного засідання чергової сесії міської ради 14.12.2023 року, однак за результатами голосування не набрав необхідної кількості голосів. Будівельний паспорт забудови земельної ділянки за адресою: по АДРЕСА_1 відділи містобудування, архітектури та земельних відносин Лозівської міської ради не надавався, з заявою про його видачу гр. ОСОБА_2 не звертався.
Проектно-технічна документація на підключення домоволодіння до каналізаційної мережі за адресою АДРЕСА_1 ДП «Лозоваводосервіс» КП «Теплоенерго» не затверджувалася, тобто домоволодіння ОСОБА_2 до централізованого водопостачання та водовідведення не підключене.
У відповідності до п.1.1. наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 р. №173 яким затверджено «Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів» Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів (далі - Правила) включають основні гігієнічні вимоги до планування і забудови як нових, так і існуючих міських та сільських поселень України, їх санітарного упорядкування та оздоровлення. Дотримання цих Правил повинно забезпечити найбільш сприятливі в гігієнічному відношенні умови життєдіяльності населення.
Ці Правила є обов`язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами-громадянами інших держав (п.1.2 наказу №173).
Відповідно до п. 5.4 Наказу №173, промислові, сільськогосподарські та інші об`єкти, що є джерелами забруднення навколишнього середовища хімічними, фізичними та біологічними факторами, при неможливості створення безвідходних технологій повинні відокремлюватись від житлової забудови санітарно-захисними зонами.
Згідно п.5.10 наказу №173, у санітарно-захисних зонах не можна допускати розміщення житлових будинків з придомовими територіями, гуртожитків, готелів, будинків для приїжджих, аварійних селищ; спортивних споруд, садів, парків, садівницьких товариств.
У відповідності до п 8.8. Наказу №173 промислові підприємства, а також об`єкти з технологічними процесами, які супроводжуються викидами шкідливих речовин в атмосферу, повинні мати санітарно-захисні зони, створені відповідно до вимог пп.5.4-5.10 цих Правил.
Згідно Додатку №5 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом № 173, розміри санітарно-захисних зон від ферми в селянських (фермерських) господарствах до житлової забудови та прирівняних до неї об`єктів становлять: на 15 голів 25 метрів, на 30 голів 50 метрів, на 50 голів 75 метрів, на 75 голів 100 метрів, на 100 голів 150 метрів, на 150 голів 300 метрі, на 200 голів 400 метрів.
Виходячи зі змісту положень наказу №173 та пп.14.1.230 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України не лише промислові підприємства (суб`єкти господарювання - юридичні особи), але й інші нерухомі об`єкти, що зберігають свої просторові координати протягом певного часу і здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферу, при неможливості створення безвідходних технологій повинні відокремлюватись від житлової забудови санітарно-захисними зонами.
Відповідачем не надані докази, що під час будівництва та експлуатації погосподарської будівлі (сараю) на території домоволодіння, за адресою АДРЕСА_1 , для вирощування свиней у кількості 84 голів, будо дотримано санітарно-захисних зон, відокремлено вказану погосподарську будівлю (сарай) від житлової забудови.
- відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1. (пункт 3.25а*);
- відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м (пункт 3.26);
- дворову вбиральню і компостосховище рекомендується розміщувати безпосередньо біля сараю для худоби на відстані не менше 15 м від житлових будинків і 20 м від джерела водопостачання (колодязя), обов`язково враховуючи напрямок ухилу ділянки (пункт 3.31).
У відповідності до п. 7.1 Ветеринарно-санітарних правил для боєнь, забійно- санітарних пунктів господарств та подвірного забою тварин, затвердженого Наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики України від 14 січня 2004 року N 4 забій тварин, що належать власникам, здійснюється на бойні (забійному підприємстві) на договірних засадах.
Подвірний забій тварин здійснюється під наглядом спеціаліста державної установи ветеринарної медицини (п.7.2 Наказу).
До забою допускаються клінічно здорові тварини (велика рогата худоба, вівці, кози, свині, птиця, кролі та ін.) відповідно до Правил передзабійного ветеринарного огляду тварин і ветеринарно-санітарної експертизи м`яса та м`ясних продуктів (п.7.3.Наказу).
У населених пунктах, віддалених від бойні (забійного підприємства) на значну відстань, забій тварин у особистих підсобних господарствах населення проводиться спеціально підготовленими забійниками, які повинні працювати під наглядом спеціаліста державної установи ветеринарної медицини з дотриманням чинних ветеринарно-санітарних вимог (п.7.4.Наказу).
Тварини перед забоєм в обов`язковому порядку мають бути оглянуті спеціалістом ветеринарної медицини з видачею власнику відповідної ветеринарної довідки, на підставі якої проводиться забій. Після цього власник викликає забійника (п.7.7).
Згідно п. 7.15 Правил власник тварини прибирає всі відходи: вміст шлунку та кишечнику, кров тощо; спалює використану солому, ретельно дезінфікує і змиває брезент, дошки. Закопує відходи та забруднений верхній шар землі у спеціально відведеному місці на глибину не менше 1 метра. Дезінфікує місце, де проводився забій тварини. Спеціалісти державних установ ветеринарної медицини здійснюють нагляд щодо дотримання цих вимог.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про ветеринарну медицину» особи, які вирощують тварин для власного споживання, включаючи велику рогату худобу, свиней, овець, кіз, кролів та птицю, за винятком непродуктивних тварин, а також тих, що вирощуються з рекреаційною метою, зобов`язані реєструватися у відповідних державних органах ветеринарної медицини.
Відповідно до Закону України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» юридичні та фізичні особи, що провадять діяльність з розведення та утримання тварин, зобов`язані: подавати для реєстрації дані про ідентифікованих тварин, господарства їх розведення та утримання, переміщення, забій, утилізацію, загибель, падіж тварин; ідентифікувати усіх тварин у господарстві; вести облік усіх тварин у господарстві, в тому числі щодо їх народження, ідентифікаційних номерів, усіх переміщень тварин між господарствами, а також про забій, утилізацію та падіж тварин; зберігати відомості про тварину протягом трьох років після її смерті (забій, падіж, утилізація) або переміщення її з господарства; здійснювати переміщення тварин з ідентифікаційними документами; подавати дані до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини, про усі переміщення тварин, надходження нових тварин у господарство, а також забій, утилізацію, падіж тварин протягом 5 робочих днів з дати таких дій або подій; проводити забій, утилізацію лише ідентифікованих та зареєстрованих тварин.
Питомі викиди від свинарника на одну одиницю поголів`я становлять: аміаку 0,43 кг/рік; метану 1,5 кг/рік; сірководню 0,087 кг/рік; метилмеркаптану 0,0032 кг/рік; диметилсульфіду 0,064 кг/рік [2].
Питомі викиди відображаються у звіті по інвентаризації забруднюючих речовин та обґрунтовуючих документах, які є невід`ємними складовими до дозволу на викиди.
Відповідно до пп.14.1.230 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України стаціонарне джерело забруднення - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об`єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу та/або скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти. У відповідності до ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», (надалі - Закону) викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися лише після отримання дозволу.
Світлини, які надані позивачем, на яких зображено приміщення де утримуються свині і туші після забою свиней є публікацією від 09.08.2024 радника Лозівського міського голови Анни Скрипник «Новини Лозова», з посиланням на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1 &_rdr.
Верховний Суд у постанові від 29.11.2023 у справі № 595/359/21 (провадження № 51-5402км23) зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що інформація, яка поширюється через інтернет, орієнтована на необмежене коло осіб, відповідно, є масовою інформацією. При цьому інтернет-видання (вебсайт) є засобом, призначеним для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації, тобто є засобом масової інформації.
Згідно положень ч. 4 ст. 41 Конституції України та ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Факт утримання свиней та утворення викидів у повітря від життєдіяльності свиней зафіксовані під час перевірок.
Так, відповідно до листа Державної екологічної інспекції у Харківській області від 27.08.2024 /том 1 а.с. 16-17/, інспекцією 21.08.2024 було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 . Під час здійснення обстеження було відчутно специфічний запах, притаманний життєдіяльності домашньої худоби (свині) на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відмовилась допускати державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища у Харківській області для проведення обстеження зазначеної території.
Як вбачається з акту обстеження території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 24.07.2024, на час роботи комісії заявниці ОСОБА_1 вдома не було, але доступ на територію домоволодіння АДРЕСА_3 був наданий її батьком ОСОБА_6 . Візуально встановлено, що на території домоволодіння АДРЕСА_3 вздовж межі збудована господарча будівля довжиною понад 50 метрів, у якій зі слів ОСОБА_7 , утримується свинопоголів`я. Відстань від зазначеної будівлі до домоволодіння АДРЕСА_4 орієнтовно 20 метрів. Суб`єктивно відчувався специфічний сморід характерний для життєдіяльності свиней. За результатами роботи комісії вирішено: ОСОБА_8 та ОСОБА_1 надати письмові роз`яснення відповідно до глави 17 ст. 103 Земельного Кодексу України «Зміст добросусідства», де зазначається: 1.1 Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). 1.2. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). 1.3. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). 3 метою всебічного вивчення ситуації та надання відповідних пропозицій, продовжити роботу комісії з повторним виїздом на місце усіх її членів і присутності заявниці та власника домоволодіння АДРЕСА_3 до 10.08.2024 /том 2 а.с. 25/.
Як вбачається з листа Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 31.07.2024 /том 2 а.с. 28-29/, 24.07.2024 фахівцями Лозівського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, спільно з уповноваженими особами виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківській області та у присутності ОСОБА_7 була проведена перевірка. За результатами огляду було встановлено, що на території сусіднього домоволодіння по АДРЕСА_3 утримується худоба, вздовж межі домоволодіння розташована господарча будівля, від якої суб`єктивно відчувався специфічний сморід характерний для життєдіяльності свиней /том 2 а.с. 28-29/.
Відповідно до акту обстеженні території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 14.08.2024, на час обстеження, власників домоволодінь по АДРЕСА_3 вдома не було. Доступ для огляду їх домоволодіння та господарчих будівель у членів комісії був відсутній, обстеження проводилося в присутні сусідів з поруч розташованих будинків, а саме, з буд. АДРЕСА_4 , з буд АДРЕСА_5 - В.Клочко. При обстежені суб`єктивно відчувався специфічний сморід характерний для життєдіяльності свиней. Раніше надані ОСОБА_2 рекомендації, щодо заборони утримання свійських тварин (свиней) на території міської забудови не були виконані /том 2 а.с. 26/.
Як вбачається з листа Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 27.08.2024 /том 1 а.с. 23-25/, 09.08.2024 фахівцями Лозівського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, спільно з уповноваженими особами виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківській області було проведено повторну комісійну перевірку. Власника домоволодіння ОСОБА_9 , який мешкає по АДРЕСА_3 , не було вдома. У членів комісії не було можливості оглянути домоволодіння та господарчі будівлі. При обстеженні суб`єктивно відчувався специфічний сморід, характерний для життєдіяльності свиней.
Факт здійснення відповідачем ОСОБА_2 господарської діяльності з розведення свиней, підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
Так, допитана у якості свідка ОСОБА_11 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , показала, що її домоволодіння знаходиться на відстані приблизно 8 м. від домоволодіння ОСОБА_18 де вирощуються свині. На улиці багато мух, щури, стоїть сморід. Свідок бачила, як до домоволодіння ОСОБА_18 привозять малих свиней. Бачила, як ОСОБА_19 ріже свиней для вирощування. Швед ріже свиней кожен день, щонайменше один раз на день.
Свідок ОСОБА_12 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , показала, що за вказаною адресою мешкає з 2021 року, є особою з інвалідністю ІІ групи. Відповідач вирощує свиней в сусідньому домоволодінні, у зв`язку з чим на вулиці стоїть сморід, багато мух, черви, неможливо вийти на вулицю. Швед вдень ріже 2-3 поросят, б`ють кувалдою по голові свині, тушку свині обробляють полум`ям. Свідок бачила як відповідач привозив для вирощування маленьких поросят.
Свідок ОСОБА_13 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , показала, що за вказаною адресою мешкає 25 років. Неподалік від неї знаходиться домоволодіння де Швед вирощує свиней, від чого на вулиці бігають щури, багато мух, стоїть сморід. З 2023 року неможливо знаходитися на дворі. Свідок бачила, як з під воріт домоволодіння ОСОБА_18 , тече кров свиней. Проходячи повз домоволодіння ОСОБА_18 , сморід відчувається дужче.
Свідок ОСОБА_14 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , показала, що з 2018 року мешкає за вказаною адресою. Навесні 2022 Швед побудував приміщення сарай, де вирощує свиней. ЇЇ житловий будинок розташований навпроти будинка ОСОБА_2 , на відстані приблизно 20 м., на вулиці стоїть сморід, з двору ОСОБА_18 витікає зі смородом рідина, з`являються щури, комахи. Через сморід дитина свідка вимушена приймати ліки від алергії. Свідок на власні очі бачила як ОСОБА_19 забиває свиней.
Свідок ОСОБА_15 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , показала, що з травня 2024 року мешкає за вказаною адресою. Неподалік від неї знаходиться домоволодіння де Швед вирощує свиней, від чого на вулиці стоїть сморід, багато мух, пацюки. Через сморід неможливо вийти на двір, вішати білизну. Кожен день Швед забиває свиней, свідок чує визг свиней.
Свідок ОСОБА_16 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , показала, що за вказаною адресою мешкає приблизно 3,5 роки. Її домоволодіння розташоване через будинок від відповідача, де останній вирощує свиней. На вулиці відчувається сморід від життєдіяльності свиней, багато мух. У вечері чутно визг свиней, коли ріжуть. Потім на вулиці тече смердюча рідина. Свідок бачила, як Швед ріже свиней близько забору з Діденко.
Свідок ОСОБА_17 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , показала, що за вказаною адресою мешкає з 2021 року. Її домоволодіння розташоване від домоволодіння відповідача на відстані 30-40 метрів. Останні 2 роки відповідач тримає на території свого домоволодіння велику кількість свиней. Свідок бачила на привозили в причепі маленьких поросят для вирощування. На вулиці стоїть сморід відходів. Майже кожен день чутно визг коли ріжуть свиней, стоїть сморід, чутно звук від паяльної лампи. Коли миють свиней, з двору Шведа тече смердюча жижа.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04 грудня 2024 року ОСОБА_2 дійсно зареєстрований як фізична особа-підприємець, що займається наступними видами економічної діяльності: 01.41. Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (основний); 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 03.22 Прісноводне рибництво (аквакультура). Разом з тим, діяльність за КВЕД 01.46 Розведення свиней не входить до видів економічної діяльності, якою займається ОСОБА_2 , як фізична особа-підприємець.
Згідно положень ч. 4 ст. 41 Конституції України та ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Частиною 1 ст. 320 ЦК України зазначено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків встановлених законом.
Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншим нормативно-правовим актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст. 380 ЦК України).
Крім того, ст. 6 ЖК України визначає, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.
Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (ч. 1 ст. 104 ЗК України).
Частиною 1 ст. 91 ЗК України, зокрема, передбачено, що власники земельних ділянок зобов`язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
Відповідно до ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Частиною 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
27 червня 2003 року Парламентська асамблея Ради Європи прийняла Рекомендацію 1614 (2003) про навколишнє середовище та права людини. У відповідному положенні цієї рекомендації передбачено: "9.9. Асамблея рекомендує Урядам країн-членів: забезпечити належний захист життя, здоров`я, сімейного та приватного життя, фізичної недоторканості і приватної власності осіб відповідно до статей 2, 3 та 8 Європейської конвенції про права людини та статті 1 Додаткового протоколу до неї, також звертаючи особливу увагу на необхідність охорони навколишнього середовища; визнати в національному законодавстві, бажано на конституційному рівні, право людини на здоров`я, життєздатне та належне навколишнє середовище, що включає об`єктивний обов`язок держав захищати навколишнє середовище; гарантувати процесуальні права осіб на доступ до інформації, участі громадськості у прийнятті рішень і доступ до правосуддя з питань охорони навколишнього середовища, передбачених Орхуською Конвенцією".
Орхуська конвенція ратифікована Законом України №832-ХІVвід 06.07.1999,є міжнародним договором, який встановив зобов`язання держав у сфері доступу до правосуддя в екологічних справах. Тому її положення відповідно до статті 9 Конституції України є нормами прямої дії, а положення національного законодавства про процедури і механізми судового захисту порушених екологічних прав та інтересів можуть їх конкретизувати.
Пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності державних органів і приватних осіб, що порушують вимоги національного екологічного законодавства. Орхуська конвенція забезпечує доступ до правосуддя як на підставі власних положень, так і в порядку забезпечення дотримання національного природоохоронного законодавства.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії яка порушує право (ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Частиною 2 ст. 10 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" зазначено, що діяльність, що перешкоджає здійсненню права громадян на безпечне навколишнє природне середовище та інших їх екологічних прав, підлягає припиненню в порядку, встановленому цим Законом та іншим законодавством України.
Частиною 3 ст. 11 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", визначено, що порушені права громадян у галузі охорони навколишнього природного середовища мають бути поновлені, а їх захист здійснюється в судовому порядку відповідно до законодавства України.
Враховуючи наведені обставини справи та доводи сторін, досліджені судом докази, суд вважає, доведеним факт порушення прав позивача ОСОБА_1 зі сторони відповідача ОСОБА_2 , тому вимога позивача щодо встановлення заборони відповідачу ОСОБА_2 здійснювати господарську діяльність з утримання та подвірного забою свійських тварин (свиней) за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.
На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.
Керуючись ст. 2, 263 265, 350-1 350-8 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Заборонити ОСОБА_2 здійснювати господарську діяльність з утримання та подвірного забою свійських тварин (свиней) за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1
відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1
Повний текст рішення виготовлено до 27.08.2025
Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ