ПОСТАНОВА

іменем України

29 серпня 2025 року м. Кропивницький

справа № 941/674/23

провадження № 22-ц/4809/1220/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Денис Ігорович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Колотило Сергій Володимирович,на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2025 рокута на додаткове рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06 травня 2025 року у складі судді Колесник С.І.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Денис Ігорович, про визнання права власності на частку в статутному капіталі.

В обґрунтування заявленого позову посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, у тому числі на частку у статутному капіталі в Малого приватного підприємства «Вибір» (далі по тексту - МПП «Вибір») у розмірі 35% та на частку у статутному капіталі в Приватного підприємства «Центрнафтотрейд» (далі по тексту - ПП «Центрнафтотрейд») у розмірі 35%.

02 червня 2021 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушком Д.І. на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини було заведено спадкову справу №113/2021. Спадкоємцями, які у встановлений законом строк прийняли спадщину, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина померлого (перебувала у шлюбі з 23.01.2015 по день смерті спадкодавця) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як спадкоємець за законом, на підставі ч.2 ст.1274 ЦК України відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як спадкоємець за законом, на підставі ч.2 ст.1274 ЦК України відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 .

МПП «Вибір» було засновано 04.03.2002 зі статутним капіталом у розмірі 200000 грн. Станом на день смерті спадкодавця згідно зі Статутом та протоколом №1 від 12.06.2019 загальних зборів засновників підприємства частка ОСОБА_4 у статутному капіталі МПП «Вибір» становила 35 відсотків, що складало 70000 грн.

ПП «Центрнафтотрейд» було засновано у 2009 році. Статутний капітал складав 2000 грн. Станом на день смерті спадкодавця згідно із Статутом та протоколом №1 від 12.06.2019 зборів засновників підприємства частка ОСОБА_4 у статутному капіталі ПП «Центрнафтотрейд» становила 35 відсотків, що складало 700 грн.

Вказували, що спадкуванню підлягає 35 часток, які належали померлому в статутному капіталі МПП «Вибір», та 35 часток в статутному капіталі ПП «Центрнафтотрейд», тобто по 1/6 частки від 35 часток в кожному статутному капіталі кожному спадкоємцю. При визначенні розміру часток шести спадкоємців у статутному капіталі кожного підприємства слід застосовувати простий та/або змішаний дріб. Загальна частка статутного капіталу складає 100 часток. Спадкодавцю належало 35 часток від 100 часток, тобто 35/100. Враховуючи, що на частки в статутних капіталах МПП «Вибір» та ПП «Центрнафтотрейд» - 35 відсотків (35/100), що в грошовому еквіваленті складає 70000 грн і 700 грн відповідно, які належали померлому, претендує 6 спадкоємців, кожному з них законом належить по 1/6 частці від 35 часток померлого, що становить 7/120 часток (35/100 : 6, тобто 35/100x1/6), що становить 11666,67 грн у статутному капіталі МПП «Вибір» та 116 грн у статутному капіталі ПП «Центрнафтотрейд».

Отже, спадкуванню підлягає 35 часток, які належали померлому в кожному зі статутних капіталів МПП «Вибір» та ПП «Центрнафтотрейд», і визначається за кожним спадкоємцем:

за ОСОБА_1 - 2/6 частки від 35 часток померлого, і становить 7/60 часток (7/120x2, тобто 7/120:1/2) в статутних капіталах МПП «Вибір» та ПП «Центрнафтотрейд», що в грошовому еквіваленті складає 23333,34 грн та 233,34 грн відповідно, з урахуванням того, що ОСОБА_6 , як спадкоємець за законом, відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 ;

за ОСОБА_2 - 2/6 частки від 35 часток померлого, що становить 7/60 часток (7/120x2, тобто 7/120:1/2) в статутних капіталах МПП «Вибір» та ПП «Центрнафтотрейд», що в грошовому еквіваленті складає 23333,34 грн та 233,34 грн відповідно, з урахуванням того, що ОСОБА_7 , як спадкоємець за законом, відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 ;

за ОСОБА_3 - 1/6 частку від 35 часток померлого, що становить 7/120 часток в статутних капіталах МПП «Вибір» та ПП «Центрнафтотрейд», що в грошовому еквіваленті складає 11666,67 грн та 116,67 грн відповідно;

за ОСОБА_5 - 1/6 частку від 35 часток померлого, що становить 7/120 часток в статутних капіталах МПП «Вибір» та ПП «Центрнафтотрейд», що в грошовому еквіваленті складає 11666,67 грн та 116,67 грн відповідно.

22 травня 2023 року до приватного нотаріуса Каліушко Д.І. позивачами були подані письмові заяви про видачу кожному свідоцтва про право власності на 2/6 частки від 35 часток померлого, що становить 7/60 часток в статутних капіталах МПП «Вибір» та ПП «Центрнафтотрейд» відповідно, однак 26 травня 2023 року за вих. № 231/02-31 приватним нотаріусом Каліушком Д.І. винесено постанову про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв на їх ім`я про право власності на 2/6 частки від 35 часток померлого, що становить 7/60 часток в статутних капіталах МПП «Вибір» та ПП «Центрнафтотрейд» відповідно, було безпідставно відмовлено.

Посилаючись на зазначені обставини просили суд визнати за кожним з них право власності на 2/6 частки від 35 часток померлого, що становить 7/60 часток в статутних капіталах МПП «Вибір» та ПП «Центрнафтотрейд» відповідно, а також стягнути з відповідачки на їх користь судові витрати.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2025 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частки від 35/200 часток померлого ОСОБА_4 , що становить 7/120 часток статутного капіталу МПП «Вибір». Визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/6 частки від 35/200 часток померлого ОСОБА_4 , що становить 7/120 часток статутного капіталу МПП «Вибір». У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачений ними судовий збір у розмірі 1073,60 грн, та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Додатковим рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06 травня 2025 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Колотило Сергій Володимирович,подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказані рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Адвокат Гулян Яніна Вікторівна, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила оскаржувані рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Колотило Сергій Володимирович,без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Колотило С.В. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити. ОСОБА_1 також підтримав доводи поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги. ОСОБА_3 та її представник адвокат Гулян Я.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції без змін. Приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Д.І. направив заяву про розгляд справи без його участі (т.2 а.с.108).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволених позовних вимог з ухваленням нового рішення у цій частині.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів та чоловік відповідачки - ОСОБА_4 (т.1 а.с.7).

Як убачається з витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №65003647 приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушком Д.І. на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини 02 червня 2021 року заведено спадкову справу за №113/2021 (т.1 а.с.6).

Судом також встановлено, що спадкоємцями, які у встановлений законом строк прийняли спадщину, є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дружина померлого, яка перебувала у шлюбі з 23.01.2015 по день смерті спадкодавця, та ОСОБА_5 . У встановлений законом строк ОСОБА_6 на підставі ч.2 ст.1274 ЦК України відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_7 на підставі ч.2 ст.1274 ЦК України відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 .

22 травня 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були подані письмові заяви до приватного нотаріуса Каліушка Д.І. про видачу кожному свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/6 частки від 35 часток померлого, що становить 7/60 часток в статутних капіталах МПП «ВИБІР» та ПП «ЦЕНТРНАФТОТРЕЙД» відповідно (т.1 а.с.14-15,17-18).

Постановою приватного нотаріуса Каліушка Д.І. від 26 травня 2023 року за №231/02-31 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою у видачі свідоцтв на їх ім`я про право власності на 2/6 частки від 35 часток померлого, що становить 7/60 часток в статутних капіталах МПП «ВИБІР» та ПП «ЦЕНТРНАФТОТРЕЙД», відмовлено (т.1 а.с.16).

Як свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ №792873 та протокол загальних зборів засновників підприємства від 12 червня 2019 року №1 МПП «Вибір» засноване 04 березня 2002 року, , статутний капітал - 200000 грн, частка ОСОБА_4 у статутному капіталі становить 35 відсотків, що складає 70000 грн (а.с.19-21).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АГ №180197 та протоколом загальних зборів засновників підприємства від 12 червня 2019 року №1 ПП «Центрнафтотрейд» засноване 25 березня 2009 року, , статутний капітал - 2000 грн, частка ОСОБА_4 у статутному капіталі становить 35 відсотків, що складає 700 грн (т.1 а.с.22-24).

Ухвалюючи рішення суду про часткове задоволення позовних вимог в частині вимог щодо статутного капіталу МПП «Вибір» суд першої інстанції виходив з того, що належна ОСОБА_4 частка в статутному капіталі МПП «Вибір» є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина тільки на ту частку в статутному капіталі МПП «Вибір», яка належала йому особисто, а саме 1/2 від 35 часток, інша 1/2 від 35 часток належить ОСОБА_3 , як частка в спільному майні подружжя, тому лише 35/200 (1/2 від 35/100) частки в статутному капіталі МПП «Вибір» підлягають поділу між спадкоємцями.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду в цій частині, виходячи з такого.

Частиною першою статті четвертої ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України, частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 115 ЦК України встановлено, що господарське товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом

Отже, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього товариства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості частки у майні товариства в разі поділу майна подружжя та право вимоги половини отриманого доходу від діяльності товариства.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року №6-38цс15. З моменту внесення грошових коштів чи іншого майна як вкладу таке майно належить на праві власності самому товариству, і воно втрачає ознаки об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 03 липня 2013 року у справі №6-61цс13, з якими погодилася Велика Палата Верховного Суду (пункт 8.40 постанови від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18, провадження № 12-71гс20), та у постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у цивільній справі №607/3781/18, провадження №61-21041св19.

При цьому, право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, та лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч статті 65 СК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу.

Якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства.

Вказаний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №127/9986/16-ц та від 01 листопада 2021 року у справі №179/130/13-ц.

Верховним Судом також зазначено, що підприємство є юридичною особою, йому належить право власності на майно, у тому числі і яке передане засновником до статутного фонду як внесок (статті 62, 66 ГК України).

Велика палата Верховного Суду у постанові від 29 червня 2021 року по справі №916/2813/18 вказала: «Для визначення виду підприємницького товариства, до якого належить ПП у цій справі, слід виходити з такого.

8.21.У справі, яка розглядається, судами встановлено, що ПП створено з метою здійснення ринкових взаємовідносин і отримання прибутку шляхом виконання робіт і надання послуг у сферах, визначених предметом його діяльності; ПП має статутний капітал, поділений на частки, та не встановлено наявності в його статуті положень, які передбачають, що один член кооперативу має один голос у вищому органі, зокрема, з можливістю мати додаткову кількість голосів, а також що його учасники несуть відповідальність за зобов`язаннями приватного підприємства.

8.22. ПП не випускає акції, а тому воно не може бути акціонерним товариством. Згідно із частиною третьою статті 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

8.23. Отже, за загальним правилом учасники (засновники) не несуть відповідальності за зобов`язаннями приватного підприємства (якщо інше не встановлено статутом). У такому випадку ПП не є повним або командитним товариством чи товариством з додатковою відповідальністю, а відповідно до статті 84 ЦК України в чинній редакції, яка встановлює вичерпний перелік підприємницьких товариств, таке підприємство може бути лише товариством з обмеженою відповідальністю або виробничим кооперативом (сільськогосподарським кооперативом, сільськогосподарським кооперативним об`єднанням).

8.32. У контексті наведеного в ухвалі Суду від 09.09.2020 питання та виходячи з розуміння Великою Палатою Верховного Суду можливості застосування інституту аналогії закону для регулювання спірних відносин лише у випадку, якщо їх не врегульовано нормами права, які безпосередньо регулюють ці відносини, зокрема, актами законодавства або договором чи статутом, зазначений інститут при вирішенні цієї справи не застосовується, оскільки відносини з управління та діяльності ПП як підприємницького товариства безпосередньо врегульовані Законом України «Про господарські товариства» в редакції, чинній на момент укладення Договору (далі - Закон).

8.36. Здійснивши аналіз наведених положень законодавства, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право власності на майно, передане учасниками господарського товариства як вклад, належить товариству, а не його учасникам (засновникам). Право власності на майно, передане кооперативу як вступні, членські, цільові внески, вклади його членів тощо належить кооперативу, а не його членам. Тому майно господарського товариства, кооперативу належить їм на праві власності і не може належати на праві власності іншим особам. Зокрема, таке майно не може належати на праві спільної власності учаснику (засновнику, члену) приватного підприємства та його подружжю (колишньому подружжю)».

Враховуючи висновки, наведені у пунктах 8.13-8.25 та 8.32-8.36 постанови Великої палати Верховного суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18 та положень статуту МПП «Вибір» за своєю правовою природою є товариством з обмеженою відповідальністю. Зазначена обставина також встановлена рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 30.10.2023 у справі 912/983/23, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду 04.09.2024, тобто яке набрало законної сили, тому має бути враховано при розгляді цієї справи (т.1 а.с.106.109, 115-129).

Частиною 4 статті 82 ЦПК визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів. У разі внесення одним із подружжя як вкладу у статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства набуває право на частку учасника цього товариства. Інший з подружжя, який був співвласником коштів, внесених у статутний капітал товариства з метою захисту свого права при поділі їх спільного сумісного майна набуває право вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Водночас, як учасник товариства, який вносить спільне сумісне майно у статутний капітал цього товариства, так інші його учасники мають розуміти наслідки у випадку ухвалення рішення про виплату вартості частки члена подружжя у статутному капіталі.

У зв`язку з зазначеним вище та тим, що МПП «Вибір» є по своїй суті товариством з обмеженою відповідальністю, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визнання права власності на 2/6 частки від 35 часток померлого ОСОБА_4 , що становить 7/60 часток статутного капіталу МПП «Вибір».

При цьому, в частині позовних вимог про визнання права власності на частку в статутному капіталі ПП «Центрнафтотрейд», апеляційний суд виходить з такого.

Судом встановлено, що співзасновником ПП «Центрнафтотрейд» також є ОСОБА_8 (т.1 а.с.22-24).

Отже, заявлені позивачами вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків, зокрема, і співзасновника підприємства ОСОБА_8 , однак, останній не був залучений до розгляду у справі.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19).

Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Згідно зі ст.ст.51,175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Суд не вправі з власної ініціативи і без згоди позивача замінювати первісного відповідача належним відповідачем або ж залучати до участі у справі співвідповідачів та зобов`язаний вирішити справу за пред`явленим позовом щодо тих відповідачів, які в ньому зазначені. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд відмовляє у задоволенні позову.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 75)).

Оскільки у цій справі позивачами пред`явлено позов та зазначено неналежний суб`єктний склад у частині вирішення спору по ПП «ЦЕНТРНАФТОТРЕЙД», це є безумовною підставою для відмови в його задоволенні у зазначеній частині.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції правнича допомога позивачам надавалась адвокатом Колотило С.В., на підставі договору про надання правничої допомоги від 26 червня 2023 року №26/06/23-2, додаткової угоди від 31 травня 2025 року №2, детальний опис робіт, виконаних адвокатом у справі №941/674/23, а також надано (т.1 а.с.234-235, т.2 а.с.49-52).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у загальному розмірі 14000 грн було надано платіжну інструкцію від 23.04.2024 №1.120563229.1 про сплату Вертелецьким А.В. на користь ОСОБА_9 5000 грн за надання професійної правничої допомоги, платіжну інструкцію від 30.04.2024 №1.125826379.1 про сплату Вертелецьким А.В. на користь ОСОБА_9 5000 грн за надання професійної правничої допомоги,а також платіжну інструкцію від 03.02.2025 №1.89945489.1 про сплату Вертелецьким А.В. на користь ОСОБА_9 4000 грн за надання професійної правничої допомоги (т.1 а.с.236, т.2 а.с.53, 54).

У поданій апеляційній скарзі представником позивачів зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 11000 грн, проте доказів понесення таких витрат не надано.

Апеляційний суд, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаної роботи, також виходячи із пропорційності задоволених позовних вимог приходить до висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, понесених позивачами на представництво по даній справі в суді першої інстанції у загальному розмірі 7000 грн.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції правнича допомога ОСОБА_3 надавалась адвокатом Гулян Я.В., яка діяла на підставі договору про надання правничої допомоги від 20.11.2024 №12.11, ордеру на надання правничої допомоги Вертелецькій Л.С. серії ВА №1097113 від 20.11.2024 року, а також надано детальний опис робіт та квитанцію від 20.11.2024 серії ААІ №126192 на суму 12000 грн (т.1, а.с.243-247,250).

До поданого відзиву стороною відповідача було надано договір про надання правничої допомоги від 04 липня 2025 року, ордер Серії ВА №1118734, детальний опис робіт та квитанцію Серії ББА №255652 на суму 7000 грн (т.2 а.с.115-118).

Відтак, розмір витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_3 в цій справі в суді першої та апеляційної інстанції пропорційно до розміру задоволених позовних вимог складає 9500 грн.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог про визнання права власності на частку в статутному капіталі Малого приватного підприємства «Вибір» не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України. Зазначене призвело до помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин та відповідно до вимог п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для його скасування в цій частині з ухваленням нового про задоволення позову в цій частині. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог, які було сплачено за подання позовної заяви у розмірі 536,80 грн та подання апеляційної скарги по справі у розмірі 1610,40 грн, а також на користь ОСОБА_2 за подання позовної заяви у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Колотило Сергій Володимирович, задовольнити частково.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2025 рокускасувати в частині позовних вимог про визнання права власності на частку в статутному капіталі Малого приватного підприємства «Вибір» та ухвалити в цій частині нове.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) право власності на 2/6 частки від 35 часток померлого ОСОБА_4 , що становить 7/60 часток статутного капіталу Малого приватного підприємства «Вибір» ().

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) право власності на 2/6 частки від 35 часток померлого ОСОБА_4 , що становить 7/60 часток статутного капіталу Малого приватного підприємства «Вибір» ().

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Додаткове рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 06 травня 2025 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір пропорційно до задоволених вимог, які було сплачено за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп та витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір пропорційно до задоволених вимог, які було сплачено за подання позовної заяви у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп, та витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І.Мурашко