РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/3/24

Провадження №: 2/755/3432/25

"08" серпня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.

за участі секретарів Печуркіної Я.А., Гриценко О.І.

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади та його посадовою або службовою особою та моральної шкоди, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 142 591,60 грн. майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України моральну шкоду, завдану неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в розмірі 85 000,00 грн. та стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у провадженні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 755/7000/19 виданого 23.02.2021 року Київським апеляційним судом щодо зобов`язання ОСОБА_1 передавати ОСОБА_2 малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щосуботи та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності батька у порядку забезпечення позову.

В межах виконавчого провадження НОМЕР_2 головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Іриною Ігорівною були винесені: постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 10.03.2021 року у розмірі 195,30 гривень, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.03.2021 року у розмірі 12 000,00 гривень, постанова про накладення штрафу від 25.09.2021 року у розмірі 1700,00 грн., та постанови про накладення штрафу за повторне невиконання рішення без поважних причин від 27.09.2021, 09.11.2021, 04.10.2021, 11.10.2021, 11.10.2021, 18.10.2021, 09.11.2021, 25.10.2021, 25.10.2021, 01.11.2021, 01.11.2021, 08.11.2021, 08.11.2021, 15.11.2021, 15.11.2021, 22.11.2021, 24.11.2021, 29.11.2021, 29.11.2021, 07.12.2021, 07.12.2021, 13.12.2021, 13.12.2021, 20.12.2021, 20.12.2021, 27.12.2021, 27.12.2021, 04.01.2022, 04.01.2022, 10.01.2022, 10.01.2022, 17.01.2022, 17.01.2022, 24.01.2022, 24.01.2022, 31.01.2022, 31.01.2022, 07.02.2022, та 07.02.2022 років - у розмірі 3400,00 грн.

Вказані постанови про накладення штрафу ОСОБА_1 вважає неправомірними, в тому числі у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не була направлена постанова про відновлення виконавче провадження НОМЕР_2 від 27.08.2021 року, а отже йому не було відомо про відновлення виконавчого провадження; не був направлений виклик (вимога) державного виконавця щодо прибуття сторін виконавчого провадження для визначення місця побачення стягувача з дитиною; постановою про визначення місця побачення стягувача з дитиною від 22.09.2021 було визначено місце побачення стягувача ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без участі боржника та лише з урахуванням позиції стягувача, не було з`ясовано позицію боржника, та не були враховані інтереси дитини, не була направлена боржникові, і в подальшому така була скасована в судовому порядку; відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин; акти щодо невиконання боржником рішення, які складала Головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І., не відповідають вимогам чинного законодавства; згідно з правовою позицією Верховного Суду штраф за повторне невиконання рішення суду без поважних причин у розмірі 3400,00 грн. може бути накладений державним виконавцем лише один раз, а винесення необмеженої кількості постанов про накладення на боржника штрафу при кожному наступному невиконанні боржником відповідного судового рішення суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження»; державний виконавець виносила постанови про накладенні штрафів «заднім числом».

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.03.2023 року виконавчий документ: назва документу: виконавчий лист № 755/7000/19 виданий 23.02.2021 документ видав: Київський апеляційний суд про: зобов`язати ОСОБА_1 передавати ОСОБА_2 малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосуботи та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності батька повернути стягувачу; у зв`язку з несплатою штрафів боржником постанови про накладення штрафу від 25.09.2021, 27.09.2021, 04.10.2021, 04.10.2021, 11.10.2021, 11.10.2021, 18.10.2021, 09.11.2021, 25.10.2021, 25.10.2021, 01.11.2021, 01.11.2021, 08.11.2021, 08.11.2021, 15.11.2021, 15.11.2021, 22.11.2021, 24.11.2021, 29.11.2021, 29.11.2021, 07.12.2021, 07.12.2021, 13.12.2021, 13.12.2021, 20.12.2021, 20.12.2021, 27.12.2021, 27.12.2021, 04.01.2022, 04.01.2022, 10.01.2022, 10.01.2022, 17.01.2022, 17.01.2022, 24.01.2022, 24.01.2022, 31.01.2022, 31.01.2022, 07.02.2022 та постанову про стягнення витрат виконавчого провадження виділені в окремі виконавчі провадження.

За наслідками наведеного були відкриті виконавчі провадження НОМЕР_5 НОМЕР_6 НОМЕР_7 НОМЕР_8 НОМЕР_9 НОМЕР_10 НОМЕР_11 НОМЕР_12 НОМЕР_13 НОМЕР_14 НОМЕР_15 НОМЕР_16 НОМЕР_17 НОМЕР_18 НОМЕР_19 НОМЕР_20 НОМЕР_21 НОМЕР_22 НОМЕР_23 НОМЕР_24 НОМЕР_25 НОМЕР_26 НОМЕР_27 НОМЕР_29 НОМЕР_30 НОМЕР_31 НОМЕР_32 НОМЕР_33 НОМЕР_34 НОМЕР_35 НОМЕР_36 НОМЕР_37 НОМЕР_38 НОМЕР_39 НОМЕР_40 НОМЕР_41 НОМЕР_42 НОМЕР_43 НОМЕР_44 НОМЕР_28 НОМЕР_45.

У зв`язку із застосуванням примусових заходів виконання, в тому числі арешту як рахунків фізичної особи, так і рахунків ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, а також оголошення в розшук транспортного засобу ОСОБА_1 , він вимушений був сплатити заборгованість за виконавчими провадженнями, яка становила (195,30+195,30)+(1700,00+195,30)+39*(3400,00+195,30)=390,60+1895,30+140216,70=142 502,60 грн.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та суду за захистом своїх прав щодо протиправності рішень, дій та бездіяльності державного виконавця у межах виконавчого провадження НОМЕР_2 та виконавчих проваджень які входили до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_3 (НОМЕР_4), в тому числі із заявою про відвід виконавця, що завдало йому також моральної шкоди, яку він оцінив у 85 000,00 грн.

Дані обставини стали підставою звернення до суду з вказаним позовом.

09 січня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

02 лютого 2024 року Державна казначейська служба України через Електронний Суд подала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просила відмовити у задоволенні позову, оскільки Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України, а відповідачем у справі про відшкодування шкоди має є держава, яка повинна брати участь у справі через відповідний орган державної влади (дії якого призвели до завдання позивачу шкоди), а саме - Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції; стягнення шкоди з Державного бюджету України з єдиного рахунку Казначейства є необґрунтованим і таким, що не відповідає встановленому законом способу захисту порушеного права; для відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника; необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових чи службових осіб; належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили; зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом і моральною шкодою; позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди, а також причинний зв`язок між діями працівників органів виконавчої служби, про які вказано у позові, та настанням шкоди; заперечував проти розподілу витрат на правничу допомогу.

Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав відзив на позовну заяву, яким просив відмовити в задоволенні позову, наводив інформацію про вчинені виконавчі дії у межах виконавчих проваджень НОМЕР_2, НОМЕР_5 НОМЕР_6 НОМЕР_7 НОМЕР_8 НОМЕР_9 НОМЕР_10 НОМЕР_11 НОМЕР_12 НОМЕР_13 НОМЕР_14 НОМЕР_15 НОМЕР_16 НОМЕР_17 НОМЕР_18 НОМЕР_19 НОМЕР_20 НОМЕР_21 НОМЕР_22 НОМЕР_23 НОМЕР_24 НОМЕР_25 НОМЕР_26 НОМЕР_27 НОМЕР_29 НОМЕР_30 НОМЕР_31 НОМЕР_32 НОМЕР_33 НОМЕР_34 НОМЕР_35 НОМЕР_36 НОМЕР_37 НОМЕР_38 НОМЕР_39 НОМЕР_40 НОМЕР_41 НОМЕР_42 НОМЕР_43 НОМЕР_44 НОМЕР_28 НОМЕР_45 та НОМЕР_46; вказував, що за період з 25.09.2021 по 07.02.2022 боржник для виконання рішення суду за адресою АДРЕСА_1 згідно графіку встановленого виконавчим документом жодного разу не з`явився, про причини неявки не повідомляв; до боржника застосовано заходи примусового виконання у вигляді накладення штрафів за невиконання рішення суду у відповідності до статей 63, 64-1, 75 Закону України «Про виконавче провадження»; штрафи та витрати виконавчого провадження були виведені в окремі провадження та сплачені боржником добровільно.

Позивач подав відповіді на відзиви, якими відхиляв доводи відповідачів та просив задовольнити позовні вимоги, а також додаткові пояснення із посиланням на практика Верховного Суду , згідно з якою ухвалення попереднього судового рішення про визнання протиправними дій (бездіяльності) державного виконавця не є обов`язковим для вирішення іншої справи, у якій розглядаються позовні вимоги про відшкодування збитків (шкоди), завданих такими діяннями, оскільки законодавство не містить обмежень у засобах доказування обставин, що можуть свідчити про протиправність діянь державного виконавця, а суд може самостійно встановити наявність чи відсутність складу відповідного цивільного правопорушення, яке стало підставою для звернення до суду, шляхом оцінки наданих сторонами доказів, зокрема на постанови від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20, від 01 лютого 2023 року у справі № 910/14431/18., від 22 лютого 2023 року у справі № 203/798/20 (провадження № 61-10047 св 22), від 28 червня 2023 року у справі № 752/19743/20 (провадження № 61-12850св22), від 28 червня 2023 року у справі № 752/19743/20 (провадження № 61-12850св22), від 27 листопада 2024 року у справі № 904/2573/22 та від 26.01.2022 у справі 916/3322/19; від 11 жовтня 2023 року у справі № 205/6968/19 (провадження № 61-8792 св 23).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Стаття 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. від 10.03.2021 року відкрите виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 755/7000/19 виданого 23.02.2021 року Київським апеляційним судом щодо зобов`язання ОСОБА_1 передавати ОСОБА_2 малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щосуботи та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності батька у порядку забезпечення позову. Також державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 10 березня 2021 року у розмірі 195,30 гривень, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 березня 2021 року у розмірі 12 000,00 гривень.

26.03.2021 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання судового рішення в розмірі 1700,00 грн., в якій також зазначена вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

13.04.2021 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі за повторне невиконання судового рішення без поважних причин у розмірі 3400,00 грн.

13 квітня 2021 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Фещенко І.І. закінчено виконавче провадження.

Постановою №36 від 11.08.2021 року з метою контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання вимог виконавчого документа виконавче провадження НОМЕР_2 витребувано до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження №36 від 20.08.2021 року Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. при проведенні перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого №755/7000/19 від 23 лютого 2021 року, визнано такими, що вчинені з порушенням вимог пункту 11 частини першої статті 39, пункту четвертого статті 64-1 Закону України Про виконавче провадження та пункту п`ятого розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 та зобов`язано начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрющенко І.В. привести виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 755/7000/19 від 23 лютого 2021 року у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

27.08.2021 року постановою начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Андрющенко Ірини Василівни у зв`язку із тим, що постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_2 від 26.08.2021 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.04.2021 року, було відновлене виконавче провадження НОМЕР_2. Водночас начальник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрющенко І.В. скасувала акт від 17.03.2021р., постанови від 26.03.2021, 13.04.2021, 13.04.2021, 14.04.2021 років.

15.09.2021 року державним виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних якою змінено категорію виконання рішень з зобов`язання вчинити певні дії на усунення перешкод у побаченні з дитиною, встановлення побачення з дитиною.

15.09.2021 року був складений виклик (вимога) державного виконавця, якою боржника та стягувача зобов`язано з`явитись на прийом до державного виконавця 22.09.2021 року о 10:00 год. за адресою м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 15, 3 пов., 7 каб. з метою визначення місця побачення стягувача з дитиною.

22.09.2021 року головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. склала акт, згідно з яким: «встановлено, що на виклик (вимогу) державного виконавця від 15.09.2021 боржник ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи позицію стягувача ОСОБА_2 місце побачення з дитиною, згідно графіку встановленому ВД, визначити адресу місця реєстрації боржника: АДРЕСА_1 ».

Постановою від 22.09.2021 року про визначення місця побачення стягувача з дитиною було визначено місце побачення стягувача ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В межах ВП НОМЕР_2 головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Іриною Ігорівною винесені постанова про накладення штрафу від 25.09.2021 року у розмірі 1700,00 грн., та постанови про накладення штрафу за повторне невиконання рішення без поважних причин від 27.09.2021, 09.11.2021, 04.10.2021, 11.10.2021, 11.10.2021, 18.10.2021, 09.11.2021, 25.10.2021, 25.10.2021, 01.11.2021, 01.11.2021, 08.11.2021, 08.11.2021, 15.11.2021, 15.11.2021, 22.11.2021, 24.11.2021, 29.11.2021, 29.11.2021, 07.12.2021, 07.12.2021, 13.12.2021, 13.12.2021, 20.12.2021, 20.12.2021, 27.12.2021, 27.12.2021, 04.01.2022, 04.01.2022, 10.01.2022, 10.01.2022, 17.01.2022, 17.01.2022, 24.01.2022, 24.01.2022, 31.01.2022, 31.01.2022, 07.02.2022, та 07.02.2022 років - у розмірі 3400,00 грн.

27.09.2021 року державним виконавцем також винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого документу немайнового характеру державним виконавцем ОСОБА_1 було нараховане майнове зобов`язання у розмірі: 146 495,30 грн.: виконавчий збір у розмірі 12 000,00 грн., мінімальний розмір витрат виконавчого провадження 195,30 грн., 1 штраф за невиконання судового рішення без поважних причин у розмірі 1700,00 грн., 39 за повторне невиконання судового рішення без поважних причин штрафів у розмірі 3400,00 грн.

14 лютого 2023 року ОСОБА_1 подав державному виконавцю заяву про закінчення виконавчого провадження, якою просив закінчити виконавче провадження НОМЕР_2 на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та надіслати виконавчий лист №755/7000/19 від 23 лютого 2021 року разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до Київського апеляційного суду, оскільки ОСОБА_2 відібрала дитину в Німеччині 15 листопада 2022 року, про що було складено Відкликання довіреності з питань батьківського піклування від 15.11.2022 року, а отже постанова Київського апеляційного суду у справі № 755/7000/19 виконана у повному обсязі.

23.03.2023 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від у ВП № 64762232, згідно з якою виконавчий документ: назва документу: виконавчий лист № 755/7000/19 виданий 23.02.2021 документ видав: Київський апеляційний суд про: зобов`язати ОСОБА_1 передавати ОСОБА_2 малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосуботи та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності батька повернути стягувачу.

Пунктами 3, 3-1 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем вирішено у зв`язку з несплатою штрафів боржником постанови про накладення штрафу від 25.09.2021, 27.09.2021, 04.10.2021, 04.10.2021, 11.10.2021, 11.10.2021, 18.10.2021, 09.11.2021, 25.10.2021, 25.10.2021, 01.11.2021, 01.11.2021, 08.11.2021, 08.11.2021, 15.11.2021, 15.11.2021, 22.11.2021, 24.11.2021, 29.11.2021, 29.11.2021, 07.12.2021, 07.12.2021, 13.12.2021, 13.12.2021, 20.12.2021, 20.12.2021, 27.12.2021, 27.12.2021, 04.01.2022, 04.01.2022, 10.01.2022, 10.01.2022, 17.01.2022, 17.01.2022, 24.01.2022, 24.01.2022, 31.01.2022, 31.01.2022, 07.02.2022 та постанову про стягнення витрат виконавчого провадження виділити в окремі виконавчі провадження.

В результаті виділення в окремі провадження були відкриті виконавчі провадженняНОМЕР_5 НОМЕР_6 НОМЕР_7 НОМЕР_8 НОМЕР_9 НОМЕР_10 НОМЕР_11 НОМЕР_12 НОМЕР_13 НОМЕР_14 НОМЕР_15 НОМЕР_16 НОМЕР_17 НОМЕР_18 НОМЕР_19 НОМЕР_20 НОМЕР_21 НОМЕР_22 НОМЕР_23 НОМЕР_24 НОМЕР_25 НОМЕР_26 НОМЕР_27 НОМЕР_29 НОМЕР_30 НОМЕР_31 НОМЕР_32 НОМЕР_33 НОМЕР_34 НОМЕР_35 НОМЕР_36 НОМЕР_37 НОМЕР_38 НОМЕР_39 НОМЕР_40 НОМЕР_41 НОМЕР_42 НОМЕР_43 НОМЕР_44 НОМЕР_28 НОМЕР_45.

Згідно з постановою заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 04.04.2023 у виконавчому провадженні № НОМЕР_4, виконавчі провадження НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_32, НОМЕР_33, НОМЕР_34, НОМЕР_35, НОМЕР_36, НОМЕР_37, НОМЕР_38, НОМЕР_39, НОМЕР_40, НОМЕР_41, НОМЕР_42, НОМЕР_43 об`єднані у зведене виконавче провадження НОМЕР_3.

Постановами державного виконавця, виконавчі провадження НОМЕР_44 від 05.04.2023, НОМЕР_28 від 05.04.2023, НОМЕР_45 від 05.04.2023 були приєднані до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_3.

В межах кожного з вищенаведених виконавчих проваджень від 04-05 квітня 2023 року ОСОБА_1 було також нарахований розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - 195,30 грн.

У зв`язку із застосуванням примусових заходів виконання, в тому числі арешту як рахунків фізичної особи, так і рахунків ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, а також оголошення в розшук транспортного засобу ОСОБА_1 , він вимушений був сплатити заборгованість за виконавчими провадженнями, які входять до ЗВП НОМЕР_3 (НОМЕР_4), яка становила (195,30+195,30)+(1700,00+195,30)+39*(3400,00+195,30)=390,60+1895,30+140216,70=142502,60 грн., що підтверджується копіями платіжних інструкцій:

НОМЕР_43 від 04.04.2023 390,60 Платіжна інструкція 0.0..1 від 24.05.2023

НОМЕР_42 від 04.04.2023 1 895,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 26.05.2023

НОМЕР_41 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 26.05.2023

НОМЕР_40 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 27.05.2023

НОМЕР_38 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 28.05.2023

НОМЕР_39 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 29.05.2023

НОМЕР_25 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 29.05.2023

НОМЕР_26 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 29.05.2023

НОМЕР_29 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 30.05.2023

НОМЕР_30 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 30.05.2023

НОМЕР_31 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 30.05.2023

НОМЕР_32 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 01.06.2023

НОМЕР_33 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 01.06.2023

НОМЕР_34 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 01.06.2023

НОМЕР_27 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 02.06.2023

НОМЕР_35 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 02.06.2023

НОМЕР_36 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 02.06.2023

НОМЕР_37 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 02.06.2023

НОМЕР_14 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 02.06.2023

НОМЕР_15 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 03.06.2023

НОМЕР_16 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 05.06.2023

НОМЕР_17 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 05.06.2023

НОМЕР_5 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 31.05.2023

НОМЕР_44 від 05.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 31.05.2023

НОМЕР_28 від 05.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 31.05.2023

НОМЕР_22 від 04.04.2023 195,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 29.05.2023

НОМЕР_18 від 04.04.2023 3 595,30 195,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 06.06.2023, 3400,00 Платіжна інструкція 0.0..1 від 06.06.2023

НОМЕР_19 від 04.04.2023 3 595,30 195,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 06.06.2023, 3400,00 Платіжна інструкція 0.0..1 від 06.06.2023

НОМЕР_20 від 04.04.2023 3 595,30 2223.29 Платіжна інструкція 0.0..1 від 07.06.2023, 1372.01 Платіжна інструкція 0.0..1 від 06.06.2023

НОМЕР_21 від 04.04.2023 3 595,30 2223.29 Платіжна інструкція 0.0..1 від 07.06.2023, 1372.01 Платіжна інструкція 0.0..1 від 06.06.2023

НОМЕР_23 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 28.06.2023

НОМЕР_24 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 28.06.2023

НОМЕР_45 від 05.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 29.06.2023

НОМЕР_6 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 29.06.2023

НОМЕР_7 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 29.06.2023

НОМЕР_8 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 01.07.2023

НОМЕР_9 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 04.07.2023

НОМЕР_10 від 04.04.2023 2 897,90 Платіжна інструкція 0.0..1 від 08.07.2023

НОМЕР_11 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 04.07.2023

НОМЕР_12 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 04.07.2023

НОМЕР_13 від 04.04.2023 3 595,30 Платіжна інструкція 0.0..1 від 08.07.2023

НОМЕР_3 від 04.04.2023 3 821,40 Списано Стягнення за ВП НОМЕР_4 згідно виконавчого документу -01-2022 230516PBNKI21 ОСОБА_4 НОМЕР_1, N5QC056XV4 від 26.05.2023

НОМЕР_3 від 04.04.2023 365,00 Платіжна інструкція 0.0..1 від 09.08.2023.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та суду за захистом своїх прав щодо протиправності рішень, дій та бездіяльності державного виконавця у межах виконавчого провадження НОМЕР_2 та виконавчих проваджень які входили до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_3 (НОМЕР_4), в тому числі із заявою про відвід виконавця.

Постановою Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про результати перевірки законності виконавчого провадження №36 від 20.08.2021 року - дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. при проведенні перевірки законності виконавчого провадження № 64762232 з примусового виконання виконавчого листа Київського апеляційного суду № 755/7000/19 від 23.02.2021 про зобов`язання ОСОБА_1 передавати ОСОБА_2 малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосуботи та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності батька, визнати такими, що вчинені з порушенням вимог пунктом 11 частини першої статті 39, пункту четвертого статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту п`ятого розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Постановою начальника Дніпровського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Андрющенко І.В. про результати перевірки законності виконавчого провадження НОМЕР_2 від 26.08.2021 року - скасовані постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 від 13.04.2021, про накладення штрафів НОМЕР_2 від 13.04.2021 та 26.03.2021, про відкриття виконавчого провадження №65161885 від 15.04.2021, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження НОМЕР_2 від 14.04.2021; головному державному виконавцю Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Фещенко Ірину Ігорівну привести виконавче провадження № 64762232 у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою в.о. начальника Дніпровського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Андрющенко І.В. від 08.02.2022 року про результати перевірки законності виконавчого провадження - дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни, визнані такими, що вчинені з порушеннями статей 13, 18, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язано головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірину Ігорівну привести виконавче провадження НОМЕР_2 у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. ст. 19, 56 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає такі складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст. ст. 1173 та 1174 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 1 ст. 1174 цього Кодексу, передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст.1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 910/6355/20 (провадження № 12-41гс21) вказано, що:

«9.9. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що ухвалення попереднього судового рішення про визнання протиправними дій (бездіяльності) державного виконавця не є обов`язковим для вирішення іншої справи, у якій розглядаються позовні вимоги про відшкодування збитків (шкоди), завданих такими діяннями, оскільки законодавство не містить обмежень у засобах доказування обставин, що можуть свідчити про протиправність діянь державного виконавця, а господарський суд може самостійно встановити наявність чи відсутність складу відповідного цивільного правопорушення, яке стало підставою для звернення до суду, шляхом оцінки наданих сторонами доказів.

9.10. Попереднє рішення суду може бути враховано під час розгляду такого спору та слугувати підставою для звільнення учасників процесу від доказування певних обставин з урахуванням передбачених статтею 75 ГПК України правил, зокрема, що преюдиціальне значення надається виключно обставинам, установленим судовими рішеннями, серед яких можна виокремити обставини (факти) того, чи мали місце ці діяння та чи вчинені вони цією особою, а не правовій оцінці таких обставин, яка може полягати, зокрема, у висновках суду про те, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною».

У постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 203/798/20 (провадження № 61-10047 св 22) Верховний Суд, застосовуючи наведену практику, вказав, що «безпідставними є доводи державного виконавця, викладеними як у запереченні на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі на рішення суду (т. 2, а. с. 156-164) про те, що позивач не надав суду доказів протиправності дій державного виконавця, зокрема, відповідного рішення суду і окремо не оскаржував дії державного виконавця».

Застосовуючи положення статей 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування (див.: пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18).

У постанові від 27 листопада 2024 року у cправі № 904/2573/22 та від 26.01.2022 у справі 916/3322/19 Верховний Суд вказує, що незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2022 року в справі № 753/15095/17 (провадження № 61-16500св20)).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.12.2021 у справі 755/7000/19 за поданням Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника встановлено, що «проте докази направлення та отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження від 10 березня 2021 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 10 березня 2021 року, про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 березня 2021 року, про накладення штрафу від 26 березня 2021 року, про накладення штрафу від 13 квітня 2021 року відсутні; виклик приватного виконавця від 15 вересня 2021 року щодо зобов`язання боржника та стягувача з`явитися до виконавця 22 вересня 2021 року о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 станом на 22 вересня 2021 року отримано не було; також матеріали виконавчого провадження не містять відомостей ані про направлення ані про отримання боржником постанов, винесених державним виконавцем в межах ВП НОМЕР_2 про визначення місця побачення стягувача з дитиною від 22 вересня 2021 року, про накладення штрафу від 25 вересня 2021 року, від 27 вересня 2021 року, від 04 жовтня2021 року, від 11 жовтня 2021 року, від 18 жовтня 2021 року, від 25 жовтня 2021 року, від 01 листопада 2021 року, від 08 листопада 2021 року, від 09 листопада 2021 року, від 15 листопада 2021 року та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27 вересня 2021 року».

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2022 року, залишеною без змін Постановою Київського апеляційного суду від 21 червня 2023 року у справі №362/2172/22, зобов`язано головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. усунути порушення прав боржника шляхом скасування постанови від 22.09.2021 року про визначення місця побачення стягувача з дитиною, а також зобов`язано головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. усунути порушення прав боржника шляхом скасування постанови від 27.09.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Вказаною ухвалою встановлені такі обставини: «Отже, не виконавши вимоги п.5 розділу IX Інструкції щодо виклику сторін виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення, не з`ясувавши належним чином їхні позиції та не врахувавши у повій мірі вищезазначені вимоги законодавства, інтереси дитини її місце фактичного проживання, державний виконавець прийняла передчасні, не обґрунтовані та суперечливі рішення, що не відповідає вимогам закону».

Постановою Київського апеляційного суду від 21 червня 2023 року встановлені обставини про таке: «Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що державний виконавець, не виконавши вимоги п.5 розділу IX Інструкції щодо виклику сторін виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення, не з`ясувавши належним чином їхні позиції, та не врахувавши у повій мірі вищезазначені вимоги законодавства, інтереси дитини, її місце фактичного проживання, прийняла передчасну постанову про визначення місця побачення стягувача з дитиною.

Вірним, також є висновок суду щодо помилкового ухвалення 27.09.2021 року державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, оскільки державним виконавцем не з`ясовано об`єктивних причин невиконання боржником ОСОБА_1 рішення суду про визначення місця побачення стягувача з дитиною».

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду у справі № 362/3601/22 (провадження № 4-с/362/15/22) від 23.11.2022 року було встановлено: «начальником Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрющенко І.В., за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід від 19.08.2022 р., прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні заяви про відвід головного державного виконавця Фещенко І.І., що датована 26.08.2022р. Проте, таку постанову внесено до АСВП лише 31.08.2022 р., тобто з порушенням строків розгляду заяв про відвід. Доказів тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо) матеріали виконавчого провадження не містять та суду заінтересованою особою не надано, а тому суд вважає доводи скаржника в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі 640/22119/21 від 25 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи - ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування постанов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано пункт 3 постанови головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І від 10.03.2021 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. від 10.03.2021 ВП НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у справі №362/1501/23 ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2023 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фещенко І.І. задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 13 лютого 2023 року, зареєстрованої Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 21 лютого 2023 року за №3937 та невжиття передбачених законодавством заходів за результатами її розгляду.

Зобов`язати державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. усунути порушення шляхом здійснення перерахунку суми, нарахованої ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_2 та зменшення цієї суми на суму скасовано виконавчого збору у розмірі 12000 грн.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень державного виконавця, суд бере до уваги обставини встановлені ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.12.2021 у справі 755/7000/19, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2022 року, залишеною без змін Постановою Київського апеляційного суду від 21 червня 2023 року у справі №362/2172/22 (в тому числі встановлення протиправності постанови від 22.09.2021 року про визначення місця побачення стягувача з дитиною та постанови від 27.09.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами), ухвалою Васильківського міськрайонного суду у справі №362/3601/22 (провадження № 4-с/362/15/22) від 23.11.2022; постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі 640/22119/21 від 25 жовтня 2022 року, постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у справі №362/1501/23.

Крім того, надаючи оцінку правомірності дій та рішень державного виконавця, зокрема щодо винесення 39 постанов про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин, суд враховує сталу правову позицію що забороняє державному виконавцю виносити необмежену кількість постанов про накладення на боржника штрафу при кожному наступному невиконанні боржником відповідного судового рішення.

Так, у постанові від 18.07.2023 у справі №380/16763/22 (провадження К/990/18368/23) Верховний Суд підтвердив, що приписи статті 9 розділу ІХ Інструкції № 512/5 фактично змінюють положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", дозволяючи при цьому державному виконавцю виносити необмежену кількість постанов про накладення на боржника штрафу при кожному наступному невиконанні боржником відповідного судового рішення, тому у вказаних правовідносинах слід застосовувати положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки він має вищу юридичну силу по відношенню до Інструкції № 512/5 і вказав на те, що колегія суддів не вважає за необхідне у цій справі відступати від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі №520/6943/19, від 08 липня 2021 року у справі №640/11833/19 та інших.

Так, суд враховує, що всупереч ч. 4 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносила постанови про накладенні штрафів «заднім числом», зокрема 09.11.2021 року у АСВП у виконавчому провадженні НОМЕР_2 були створені (виготовлені) постанови державного виконавця про накладення штрафів від 04.10.2021, 11.10.2021, 11.10.2021, 18.10.2021, 25.10.2021, 25.10.2021, 01.11.2021, 01.11.2021, 08.11.2021, 08.11.2021., а 28.01.2022 року АСВП у виконавчому провадженні НОМЕР_2 були створені (виготовлені) постанови державного виконавця про накладення штрафів від 27.12.2021, 27.12.2021, 04.01.2022, 04.01.2022, 10.01.2022, 10.01.2022, 17.01.2022, 17.01.2022, 24.01.2022, 24.01.2022 р.

З огляду на невручення ОСОБА_1 постанови про визначення місця побачення стягувача з дитиною від 22.09.2021 року, визнання такої постанови протиправною ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2022 року, залишеною без змін Постановою Київського апеляційного суду від 21 червня 2023 року у справі №362/2172/22, складенням постанов всупереч вимогам ч. 4 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», винесенню 39 постанов про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин всупереч ст. 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" та сталій практиці Верховного Суду, суд приходить до висновку, що позивач підтвердив належними та допустимими доказами неправомірність рішень та дій державного виконавця, які завдали йому збитків, оскільки стали підставою для відкриття виконавчих проваджень НОМЕР_5 НОМЕР_6 НОМЕР_7 НОМЕР_8 НОМЕР_9 НОМЕР_10 НОМЕР_11 НОМЕР_12 НОМЕР_13 НОМЕР_14 НОМЕР_15 НОМЕР_16 НОМЕР_17 НОМЕР_18 НОМЕР_19 НОМЕР_20 НОМЕР_21 НОМЕР_22 НОМЕР_23 НОМЕР_24 НОМЕР_25 НОМЕР_26 НОМЕР_27 НОМЕР_29 НОМЕР_30 НОМЕР_31 НОМЕР_32 НОМЕР_33 НОМЕР_34 НОМЕР_35 НОМЕР_36 НОМЕР_37 НОМЕР_38 НОМЕР_39 НОМЕР_40 НОМЕР_41 НОМЕР_42 НОМЕР_43 НОМЕР_44 НОМЕР_28 НОМЕР_45 у межах яких позивачем було сплачено 142502,60 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд виходить з того, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, а також статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає.

Матеріальні збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди.

Таким чином, при розгляді цього позову суд виходить з того, що шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди є збитками. Визначення збитків наведено у ст. 22 ЦК України.

Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що позивач довів, що протиправними діями Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) йому були спричинені матеріальні збитки, тобто, що він зазнав майнових втрат в розмірі у розмірі 142 591,60 грн.

Також суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення моральної шкоди, яку суд з урахуванням встановлених обставин справи, принципів розумності та справедливості, з метою уникнення збагачення позивача за рахунок Держави, оцінює в 5 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1167, 1173, 1174 Цивільного кодексу України, п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 12 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади та його посадовою або службовою особою та моральної шкоди - задовольнити частко.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України (, місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 142 591,60 грн. (сто сорок дві тисячі п`ятсот дев`яносто одну гривню 60 копійок) майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України (, місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) на користь на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду, завдану неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в розмірі 5 000,00 грн. ( п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України (, місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2275,92 грн. (дві тисячі двісті сімдесят п`ять гривень 92 копійки).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08.08.2025 р.

Суддя: