Справа № 191/1051/25
Провадження № 2/191/499/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 серпня 2025 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Форощука О.В.
за участю секретаря Рибак М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до ТОВ «ДНІПРОАГРОАЛЬЯНС» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості за договором оренди, стягнення 3% річних від простроченої суми та інфляційні витрати,-
Право оренди, за вищевказаним договором оренди зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.06.2021 року державним реєстратором виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, номер запису про інше речове право (оренди) 42446177, що підтверджується позивачем Витягом з державного реєстру речових прав, індексний номер витягу 354960090 сформованим 18.11.2023 року.
З врахуванням положень п. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», якими встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. В свою чергу, пунктом 3.4 та 12.6 Договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої сторони не є підставою для зміни умов або розірвання договору та що договір зберігає свою чинність для нового власника.
Таким чином, позивач починаючи з 04.11.2021 року, являється власником земельної ділянки та орендодавцем за вищевказаним договором оренди, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц, згідно з якими, право на спадкове майно виникає у особи з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї. Та відповідно позивач починаючи з 04.11.2021 року, являється орендодавцем за укладеним його матір`ю договору оренди, до якого перейшли всі права та обов`язки орендодавця встановлені цим договором.
Щодо визначеного належного розміру орендної плати ( обчислення з урахуванням індексації та врахування обмеження встановленого абз.2 пункту 4.1 договору оренди) для визначення розміру орендної плати за 2022-2024 роки необхідно розрахувати граничний розмір орендної плати з врахуванням обмеження встановленим сторонами у абз.2 пункту 4.1 договору оренди, а також розрахунок розміру індексованої орендної плати за 2020 та 2021 рік, отже, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору, 20.01.2020 року, згідно пункту 1.4 Договору оренди становила 363 560,49 грн. Таким чином, максимальний розмір орендної плати, з врахуванням положень абз.2 пункту 4.1 договору оренди, не може перевищувати 43 627,26 грн ( небільше 12% від НГО), що розраховано (363 560,49 х 12%).
Відповідач систематично порушує свої зобов`язання за договором оренди, та права позивача, а саме на дату написання цього позову, орендну плату в повному розмірі за 2022 рік позивачу не внесено.
Відповідачем 28.12.2023 року було фактично частково сплачено позивачу орендну плату за 2022 рік у сумі 37 018,63 грн, після утримання податків сума до отримання склала 29 800,00 грн., що підтверджується позивачем відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25.02.2025 року за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2024 року, відомості ДРФО, та випискою по картковому рахунку за період з 01 по 31 грудня 2023 рік.
Відповідачем орендну плату 04.11.2024 року було нараховано, але фактично не внесено, що підтверджується позивачем відомістю ДРФО, див. рядок п/н 38, та випискою по картковому рахунку за період з 01.11.2024 по 25.02.2025 рік.
На дату написання позовної заяви, загальна сума заборгованості по орендній платі за використання земельної ділянки протягом 2022 -2024 років, становить 56 844 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот сорок чотири) гривні 52 коп.
В свою чергу, позивач протягом терміну дії договору оренди свої зобов`язання за цим договором виконує у повному обсязі та належним чином.
Таким чином, відповідач систематично порушує істотні умови договору оренди та грубо порушує права позивача та завдає йому матеріальної шкоди.
Невиплата орендної плати та порушення строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою у 2022-2024 рр. є порушенням статті 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договором термін та спосіб.
Пунктом 13.1 договору оренди визначено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.
У відповідності до ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Пунктом 4.8 Договору оренди встановлено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення.
Відповідно розмір пені за невнесення орендної плати у цій частині у строки, визначені цим договором за 2023 рік, складає суму 290,78 грн, що розраховано за формулою: Пеня = (сума заборгованості) x (відсоток річних, зазначений в договорі) x (кількість днів прострочення) = 6608,63 x 0.01% x 440. Всього за 2023 рік 968,22 грн.
Всього сума пені згідно п. 4.8 Договору оренди за 2022, 2023 та 2024 року, становить (285,49+968,22+322,84) = 1576,55 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Розрахунок 3 % річних здійснюється за такою формою:
[Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] /
[Кількість днів у році]. де:
[Сума боргу] сума простроченого боргу;
[Процентна ставка (%)] три проценти річних, відповідно до ст. 625 ЦК України;
[Кількість днів] різниця між датою закінчення розрахунку та датою початку
[Кількість днів у році] кількість днів у календарному році, отже сума 3% річних:
- за 2022 рік: 6608,63 х 3%: 100 х 432 : 365 = 234,65 грн;
- за 2023 рік: 6608,63 х 3%: 100 х 440 : 365 = 239,00 грн;
Всього загальна сума 3% річних становить 1295, 80 грн.
Всього загальний розмір інфляційних втрат становить 3861,55 грн.
До початку проведення судового засідання представник позивача ОСОБА_1 , Лисенко В.В. надав суду письмову заяву, в якій вказав про підтримання позовних вимог, просив розглядати справу за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду, не повідомив, відзив на позов суду не надав.
Згідно умов та порядку, визначених ст. ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне.
Між сторонами договору закріплено розрахунковий розмір орендної плати за оренду 10,18 га землі у сумі 30 838, 51 грн. 00 коп. (п.4.1. договору).
Згідно з п.4.1 вказаного договору, за кожен рік використання землі орендар виплачує оренду плату у грошовій формі в розмірі 30 838,51 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року.
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації (п.4.3 договору).
Відповідно до п.9.1 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасної виплати орендної плати, а орендар, в свою чергу, в порядку п. 9.4 договору у відповідності з пунктами 3.1 та 3.2 своєчасно сплачувати орендну плату.
За п. 4.8 договору, сторонами визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення.
Грошова оцінка земельної ділянки становить 363 560 грн. 49 коп. (п.1.4. договору). Земельна ділянка надається в оренду строком до 20.01.2027 року (п.3.1. договору).
Як вбачається з акту приймання-передачі земельної ділянки від 20.01.2020 року земельна ділянка передана у стані, придатному для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Приписами ст.24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Положеннями ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25.02.2025 року та довідки - виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається порушення відповідачем умов договору щодо виплати орендної плати.
Відповідно до розрахунку наданого позивачем заборгованість по виплаті орендної плати за період 2022 - 2024 роки становить в розмірі 56 844 гривень 52 коп.
Згідно з частиною 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Відповідно до пункту 12.3 договору оренди землі, його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.
Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Частинами 1,2 ст.15 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є : об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Згідно з ч.1.2 ст.21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст.24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.
Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13,15,21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Верховний Суд у своїй Постанові від 29.07.2020 року у справі № 277/526/18 виклав свою позицію, а саме: «Загальні положення щодо наслідків порушення зобов`язань визначені статтями 610-611 ЦК України. Зокрема стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (статті 611 ЦК України). Отже, не виконання зобов`язань однією зі сторін договору має наслідком розірвання договору за ініціативою сторони, яка втратила інтерес до виконання та продовження правовідносин за договором. Згідно зі статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановлених договором розмірі, строку та порядку. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, вказує на систематичне порушення умов договору оренди земельної ділянки і може бути підставою для його розірвання. За своєю правовою природою поняття "несвоєчасна сплата" означає несплату певної суми грошових коштів у певний строк, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі.
У своїй постанові від 22.09.2020 року у справі № 327/163/17 Верховний Суд дійшов висновку, що «згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч.6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Дніпроагроальянс» неодноразово порушувалися строки виплат орендної плати за договором оренди землі від 20.01.2020 року. Крім того, відповідач допустив невиплату орендної плати за період 2022 - 2024 роки , а сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди. Тобто позивач як власник земельної ділянки не отримав вчасно того, на що він розраховував при наявності діючої угоди. Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі своєчасної сплати орендної плати, є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому.
Таким чином, встановивши, що ТОВ « Дніпроагроальянс» допустило порушення строків виплати орендної плати, а також не виконав зобов`язання з виплати орендної плати за 2022 - 2024 роки, що порушило передбачене договором право орендодавця на її своєчасне отримання, суд дійшов до висновку щодо задоволення позову та розірвання оспорюваного договору оренди землі.
Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за оренду плату, суд зазначає наступне.
Згідно п. 4.8 Договору оренди землі від 20.01.2020 вбачається, що за несвоєчасне внесення орендної плати відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожен день прострочення.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків.
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 25.02.2025 року та довідки - виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається порушення відповідачем умов договору щодо виплати орендної плати.
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 04.03.2025 року заборгованість по виплаті орендної плати за період 2022 - 2024 роки становить в розмірі 56 844 гривень 52 коп., сума пені згідно п. 4.8. Договору оренди за 2022 2024 рік становить 1576, 55 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
Розрахунок заборгованості проведений з дотриманням узгоджених сторонами вищевказаних істотних умов договору, а відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, а також розрахунку заборгованості.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідач допустив невиконання умов договору в частині своєчасності та повноти виплати орендної плати, відповідно до зазначених норм цивільного законодавства та договору, суд вважає за необхідне стягнути штрафні санкції в розмірі 3 % річних від простроченої суми, що складає 1295, 80 грн. та інфляційні втрати у сумі 3 861, 55 грн.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1937, 92 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 13, 76, 78, 95, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. В. Форощук