Справа №: 343/2143/24
Провадження №: 2/343/163/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/2143/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представниці позивача - адвоката Кобилинець Т.В.,

представника відповідачки - адвоката Іваніва О.Б.,

представниці органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Долинської міської ради- Халацької Л.П.

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

адвокат Кобилинець Т.В. в інтересах ОСОБА_1 подала позовну заяву, в якій просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач, ОСОБА_1 , спільно проживав з відповідачкою ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу. Від даних стосунків у них народилися два сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачка практично з моменту народження синів не приділяла їм належної уваги та турботи, часто залишала дітей без нагляду. З часом вона почала періодично вживати алкогольні напої, що перетворилось у звичку. Під впливом алкоголю вела себе агресивно стосовно нього, влаштовувала скандали та сварки в присутності дітей.

Відповідачка своїх батьківських обов`язків, зокрема, обов`язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не виконувала та не виконує. Вона не цікавиться вихованням синів, не дарує подарунків, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не відвідує та навіть не спілкується з ними. Діти практично не знають свою матір і сприймають її лише як сторонню особу. Таким чином, створились умови, які шкодять інтересам дітей.

Позивач уже звертався до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачки. Проте, згідно з постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відмовлено та покладено на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх синів. Однак, поведінка відповідачки не змінилась навіть після рішення суду. Вона з дітьми не спілкується, не цікавиться ними, не бере участь в їх утриманні та вихованні, з Польщі, де в даний час перебуває, жодного разу до синів не приїхала та не зателефонувала. Відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2024 року, визначено місце проживання малолітніх синів з батьком ОСОБА_1 .

Таким чином, з метою повного та всебічного забезпечення батьком прав та законних інтересів дітей просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх синів.

Представник відповідачки - адвокат Іванів О.Б. подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідачка категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Більшість доказів, якими позивач доводить обставини, на які він покликається як на підставу своїх позовних вимог, вже були предметом дослідження та оцінки судами першої та апеляційної інстанції. Позивач через десять місяців повторно звернувся до суду з аналогічним позовом. Новими доказами, якими позивач доводить обставини невиконання відповідачкою батьківських обов`язків є акт обстеження від 17.09.2024, який містить дані про обставини, надані зі слів позивача, що вказує на їх необ`єктивність, та характеристика учнів Надіївського ліцею, яка не містить даних щодо часу її видачі та періоду часу, якого вона стосується, а також обставини, зазначені в ній, є суб`єктивним оцінюванням осіб, що її видали. Інші докази по справі, а саме: заяви від 03.10.2024 та акт обстеження від 08.11.2024 подані з порушенням процесуального порядку, а також вони не існували на час звернення позивача до суду. Відповідачка, яка перебуває за межами України, вживає всі можливі для неї заходи щодо матеріального забезпечення синів, передаючи грошові кошти для дітей своїм батькам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Про життя та здоров`я синів вона дізнається від своїх батьків та від знайомих (зокрема, від ОСОБА_9 ), які надсилали їй фото дітей в застосунок «Вайбер». Також позивачем не надано жодних доказів про дії органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Долинської міської ради - щодо контролю за виконанням відповідачкою батьківських прав щодо дітей. Оскільки ОСОБА_2 перебуває за межами України, вона позбавлена можливості безпосередньо приймати участь у житті дітей, а спілкуватися з ними через соціальні мережі не має змоги, бо їй не відомі контактні дані синів, а також позивач створює перешкоди в її комунікації з дітьми через неприязні відносини між ними. Позивачем не доведено у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків. Сам факт проживання матері окремо від дітей, не спілкування з ними - не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення особи батьківських прав, а може свідчити про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів. Відсутня винна поведінка відповідачки та свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Додатково вказав, що діти весь час проживають з ним. Сини з матір`ю не спілкуються, вона до них не дзвонить, хоча не має перешкод у комунікації з ними та не зверталась з даного приводу ні до нього, ні до Служби у справах дітей. Синів забрав проживати з ним через зловживання відповідачкою алкоголем, що негативно впливало на дітей, оскільки вони проводили час з матір`ю в компаніях під час розпивання спиртних напоїв, або вона їх залишала вдома самих. Він звертався до відповідних органів, щоб взяли сім`ю під контроль через поведінку матері дітей, домовлявся про її лікування від алкогольної залежності, але вона ухилилась від допомоги. Хоча ОСОБА_2 проживала неподалік, до дітей не приходила. Відповідачка на даний час проживає за кордоном, про що він дізнався від односельчан. Одного разу, коли вона перебувала в Україні, неподалік їхнього будинку, син бачив її, однак вона не відвідала дітей, а пішла з товаришем на гостину. Ні до розгляду справи судом апеляційної інстанції, ні після нього, відповідачка жодного разу не з`явилась, не вітала синів з днем народження, не цікавилась їхнім життям, не передавала подарунків, коштів. Діти з болем згадують про час, який проводили з мамою: як била, сварила, перебувала у стані сп`яніння. Були випадки, коли ОСОБА_2 навіть не дозволяли забирати дітей з садка через сильний стан сп`яніння. Від коли діти проживають з ним, мати жодного разу не поцікавилась чи мають вони що вдіти, чи здорові, чим цікавляться, як навчаються. Місяць назад батьки відповідачки написали заяву у Службу у справах дітей, що він з мамою перешкоджають їм у спілкуванні з онуками, хоча вони і не намагалися з ними спілкуватись. На засіданні органу піклування вони пояснили, що не приходили до дітей, бо мали свої сімейні проблеми. Після цього вони тільки один раз зустрілись з онуками, привезли іграшки та намагались зробити спільну світлину. Однак зустріли знайомого, й надалі весь час спілкувались з ним, а він в цей час проводив час зі своїми синами. Вважає, що ця зустріч була більше для зібрання доказів та подання їх до суду, а не для відновлення спілкування з дітьми, бо більше вони бажання побачити внуків не висловлювали, нічого їм не передавали. А мати, незважаючи на тривалі судові процеси, жодного разу так і не з`явилася до дітей. За весь період перебування за кордоном відповідачка один раз подзвонила до нього, але спілкування звелось до образ, життям дітей вона не цікавилась. Фото, долучені до відзиву на позовну заяву, взяті із соціальних мереж та перебувають у вільному доступі. Те, що відповідачка залишила в такий час дітей напризволяще і, навіть, не цікавиться ними, свідчить про її байдужість. Представники органу опіки та піклування неодноразово приходили до дітей та спілкувались з ними. Він хоче реалізувати можливості дітей за кордоном, змінити їх місце реєстрації, але без участі їх матері не може цього зробити. Синам виповнилось 9 років, вони народились у Польщі, мають відмінні знання з англійської мови та математики.

Представниця позивача - адвокат Кобилинець Т.В. у судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя, просила позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково вказала, що аналіз поведінки відповідачки до виїзду за кордон наведений у рішеннях суду. Тобто, за час проживання з дітьми, мати неналежно виконувала свої обов`язки, а після того, як діти залишились з батьком, взагалі втратила до них інтерес, не навідувала їх, жила своїм життям. З початку повномасштабного вторгнення в Україну російської федерації залишила країну, не поцікавившись долею та безпекою синів, і більше їх не бачила та не спілкувалась з ними. Без згоди матері батько позбавлений можливості вирішити важливі питання: реєстрації, вивезення синів за кордон. Позивач має відстрочку від мобілізації, тому даний позов не є ухиленням від військової служби.

Представник відповідачки - адвокат Іванів О.Б. у судовому засіданні підтримав заперечення, викладені у відзиві на позов. Додатково вказав, що відсутні об`єктивні обставини для позбавлення батьківських прав відповідачки щодо малолітніх дітей та незрозуміло, які права дітей не можна реалізувати без участі матері. Позбавлення батьківських прав відповідачки стосується особистих інтересів позивача, а не інтересів дітей. Вважає, що позов передчасний та просить відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні представниця органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Долинської міської ради Халацька Л.П. вказала, що підтримує висновок органу опіки та піклування Долинської міської ради Івано-Франківської області про доцільність позбавлення батькіських прав ОСОБА_2 відносно її синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі:

24 вересня 2024 року до суду поданий позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 30.09.2024 суд залишив вказану позовну заяву без руху та надав строк на усунення її недоліків.

10 жовтня 2024 року представниця позивача подала заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Згідно з ухвалою від 11.10.2024, відкрито провадження у даній справі, призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, зобов`язано орган опіки та піклування Долинської міської ради надати висновок на виконання своїх повноважень щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29 листопада 2024 року представниця позивача подала заяву про долучення доказів, виклик та допит свідків, не заперечення щодо закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду та про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності.

Ухвалою суду від 29.11.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду, викликано в судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

02 грудня 2024 року представник відповідачки на електронну адресу суду надіслав заяву про надання можливості для ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення судового засідання.

10 грудня 2024 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Долинської міської ради Івано-Франківської області про доцільність позбавлення батькіських прав ОСОБА_2 відносно її синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 грудня 2024 року представник відповідачки подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

27 грудня 2024 року представник відповідачки подав відзив на позовну заяву.

Судове засідання, призначене на 27 грудня 2024 року, було відкладено у зв`язку з перебуванням судді Монташевич С.М. у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженні №343/1862/20.

17 січня 2025 року представник відповідачки на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення судового засідання.

11 лютого 2025 року представниця позивача на електронну адресу суду надіслала заяву про відкладення судового засідання.

10 березня 2025 року постановлено ухвалу про повернення до стадії підготовчого провадження, долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву.

03 квітня 2025 року представник відповідачки на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення судового засідання.

07 квітня 2025 року представниця позивача подала заяву про виклик для допиту свідків.

Ухвалою суду від 07.04.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду, постановлено викликати в судове засідання для допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , визнано обов`язковою участь представника органу опіку та піклування Долинської міської ради для дачі особистих пояснень в судовому засіданні та постановлено вислухати думку дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

05 травня 2025 року представник відповідачки на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення судового засідання.

02 червня 2025 року представниця органу опіки та піклування подала клопотання про проведення судового засідання без участі представника органу опіки та піклування Долинської міської ради.

02 червня 2025 року представник відповідачки на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення судового засідання.

18 червня 2025 року представник відповідачки на електронну адресу суду та через систему "Електронний суд" надіслав клопотання про відкладення судового засідання.

19 червня 2025 року представниця органу опіки та піклування подала клопотання про проведення судового засідання без участі представника органу опіки та піклування Долинської міської ради.

19 червня 2025 року в судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7

15 серпня 2025 року в судовому засіданні заслухано малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено дослідження письмових доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

як встановлено під час розгляду справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

У Республіці Польща у них народилися сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, де батьками записані сторони по справі (а.с. 11,12,13,14).

Згодом вони переїхали в Україну, де проживали то в м. Долина, то в с. Надіїв. З часом відносини між сторонами погіршились, вони почали проживати окремо, діти залишились з батьком.

Згідно з даними закордонного паспорта НОМЕР_1 ОСОБА_2 , 26 листопада 2022 року виїхала за межі території України (а.с.24).

Відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2024 року, визначено місце проживання малолітніх синів з батьком ОСОБА_1 (а.с.72-84)

Позивач уже звертався до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав. Як слідує з постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 30.11.2023, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовлено. Покладено на орган опіки на піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх синів (а.с. 64-71). Проте, як зазначила сторона позивача, з часу розгляду справи про позбавлення батьківських прав в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 свого ставлення до виконання материнських обов`язків не змінила, вона продовжує проживати у Республіці Польща, дітьми не цікавиться, їх не відвідує. Позивач звертався із заявами до Служби у справах дітей Долинської міської ради та запитував інформацію про вжиття заходів щодо належного виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків щодо дітей після 30.11.2023 (а.с. 85), однак відповіді не отримав, натомість було складено акти, згідно з якими мати участі у вихованні та утриманні синів не бере. Також свою позицію орган опіки та піклування висловив у відповідному висновку.

Відповідно до актів обстеження від 17 вересня 2024 року та від 08 листопада 2024 року, ОСОБА_1 проживає зі своїми двома синами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та займається їх вихованням. Діти навчаються в Надіївському ліцеї. Зі слів позивача, мати дітей ОСОБА_2 в утриманні та вихованні дітей участі не бере більше двох років. (а.с. 25, 112).

Відповідно до психолого - педагогічної характеристики учнів установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчаються у 2 класі Надіївського ліцею. Хлопчики розумні, активні, комунікабельні, веселі, допитливі. Вміють читати, писати, рахувати, обчислювати вирази. Фізично розвинуті добре. У дітей добре розвинена уява та пам`ять, швидко запам`ятовують навчальний матеріал і легко його відтворюють. Хлопчиків виховує батько - ОСОБА_1 . В навчальний заклад діти приходять охайні, доглянуті, у доброму настрої. Завжди мають гроші на обіди в їдальні ліцею. Батько користується великим авторитетом у хлопчиків. Мама не бере участі у вихованні дітей. Вона не цікавилася успіхами синів (а.с. 26).

Письмові докази, які вже досліджувались судами першої та апеляційної інстанції та яким надана оцінка в судових рішеннях, а саме: довідка №10 від 25.01.2023, характеристика № 12 від 25.01.2023, видані директором Надіївського ліцею Долинської міської ради Івано Франківської області, акти обстеження від 13.02.2020, 16.02.2020, 04.03.2020, 04.03.2020, 25.01.2023, характеристики вихователя ЗДО "Зірочка" ОСОБА_19 від 14.02.2020 та від 06.03.2020, батьківський договір від 28.01.2020, відповідь начальника відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області №522 від 24.01.2023(а.с. 42-54) свідчать про тривале та стабільне невиконання відповідачкою ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей.

ОСОБА_1 з 26.02.2020 надає соціальні послуги особі з інвалідністю ІІІ групи, за що отримує компенсацію, про що свідчить довідка про отримання (неотримання) допомоги № 242 від 19.09.2022 (а.с. 15).

На підтвердження зацікавленості відповідачки житям її дітей до відзиву на позов долучені фотографії, на яких зображені учні Надіївського ліцею під час проведення шкільного свята. Проте такі світлини, згідно з показаннями свідка ОСОБА_13 , перебували у соціальній мережі у вільному доступі та в сукупності з іншими обставинами справи не свідчать про значний інтерес ОСОБА_2 до життя дітей та її участь у ньому. Матір на шкільних святах не була та не готувала синів до участі у них.

Cвідок ОСОБА_10 показала, що вона є матір`ю позивача (бабою дітей). Діти чотири роки проживають у с. Надіїв із нею, її чоловіком та їх батьком ( ОСОБА_1 ). Відповідачка останній раз приходила до синів у серпні, під час пандемії коронавірусу та принесла ожину, яку збирала для здачі, однак її не прийняли через помнутість. Тоді вона була у стані сп`яніння. Під час здачі яблук, перебуваючи неподалік від будинку, де проживали діти, до них не навідувалась. З синами відповідачка не спілкується, не цікавиться їх життям та здоров`ям, жодної передачі від неї вони не отримували. Батьки відповідачки теж жодного разу не відвідали онуків. Їй відомо, що ОСОБА_2 писала позивачу, що живе в Польщі з іншим чоловіком, тобто вона влаштувала своє життя, і дітей у ньому немає. Сторони перебувають у неприязних стосунках. Підготовкою до школи, вихованням та утриманням дітей займається батько (відповідач). Вона, як бабуся, допомагає йому. На запитання дітей про маму повідомляла їм, що вона хвора і поїхала в Польщу. Відповідачка била дітей, залишала їх без нагляду, в онуків збереглись погані спогади про матір. Зазначила, що один онук взагалі мами не знає, бо вона його не сприйняла через те, що він плакав безперестанку. Їй боляче, що діти ростуть без матері, вона намагається їм замінити її, але вона все ж бабуся. На День матері діти вивчили і співали пісню про бабусю, відмовившись співати про матір, оскільки в пісні йшлося про те, що для них зробила мати, а їхньої мами не було на жодному святі. Під час малювання родинного дерева вони не знали нікого зі сторони матері, оскільки ніхто з них не підтримує стосунків зі хлопцями. Вона з народження внуків, допомагає з їх вихованням. Коли вони народились, приїхала до сторін у Польщу і весь час носила дитину на руках, бо вона постійно плакала. Пригадує випадок, коли онуки в трирічному віці вилізли на стрих, замотались у лахміття і заснули. Відповідачка тільки зранку на наступний день помітила відсутність дітей. З часом ОСОБА_2 почала вживати алкогольні напої, вона била на сполох, намагалась допомогти, проте безрезультатно. У неї з відповідачкою нормальні стосунки, але вона заборонила їй приходити п`яною. Ніхто не перешкоджає ОСОБА_2 та її батькам спілкуватися з дітьми, в онуків є її старий номер телефону, який відомий відповідачці. Позивач з нею не забирали дітей від останньої, вона сама їх залишила.

Свідок ОСОБА_13 показала, що вона є вчителем дітей. Матері хлопчиків вона ніколи не бачила, як і її батьків. Діти - доглянуті, комунікабельні, щирі, навчаються добре. Освітнім процесом цікавиться батько та баба. Мати дітей ніяк з нею не комунікувала, хоча у соціальній мережі «Фейсбук» є її контактна інформація у вільному доступі. Хлопчики знають, що в них є мама, яка їх народила. Коли в школі на уроці малювали маму, діти запитували, чи можуть намалювати бабусю. ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) не надавала жодну інформацію про дітей, оскільки вона є сторонньою особою та вона не бачила її понад два роки. Знає її тільки тому, що вчила її дитину. Однак у даний час остання не проживає в селі, відповідно не могла та не отримувала від неї інформації щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як і не цікавилася ними від імені їх матері. Фото, долучені до відзиву на позов, знаходились на її сторінці в соціальній мережі у вільному доступі, проте вона їх видалила через заперечення батьків. Для дітей батько є авторитетом.

Свідок ОСОБА_11 показав, що він є чоловіком матері позивача (баби дітей) ОСОБА_10 та допомагав виховувати дітей з часу народження (носив їх на руках в Польщі), бо відповідачка їх недостатньо доглядала. Зазначав, що ОСОБА_2 мала великий потяг до спиртного. За останні роки вона та її батьки зовсім не цікавились та не спілкувались з дітьми.

Свідок ОСОБА_8 показала, що вона є матір`ю відповідачки (бабою дітей). Її донька не покидала дітей за власною волею, а залишила їх, тому що позивач дуже її бив, і через фізичне насильство з його боку вони припинили проживати разом. Діти перебували у баби ОСОБА_10 , а дочка ночувала у ОСОБА_9 . Вони лікували відповідачку від алкогольної залежності, але це не допомагало. Вони також звертались у Службу з прав дітей, щоб обстежили умови проживання онуків і щоб діти проживали з матір`ю, але ніхто не з`явився. У листопаді 2022 року їх дочка поїхала у Польщу. ОСОБА_2 сумує за дітьми і пересилає гроші. На день народження дітей вона переслала 4 тисячі гривень, але такі їй повернулися. У березні направила 2 тисячі гривень, проте й їх позивач не отримав. Вони звертались у Службу у справах дітей, щоб влаштувати зустріч з онуками, яка відбулась у селищі Вигода. ОСОБА_3 згадав їх, ОСОБА_4. Через знайомих (зокрема, ОСОБА_9 ) дочка цікавиться життям дітей. Відповідачка спілкується з позивачем, пише йому, щоб він поцілував дітей і щоб вони добре вчились. ОСОБА_2 не знала номера телефону дітей, тому не могла з ними контактувати. Її донька не повертається в Україну, бо боїться позивача та не зможе поїхати назад в Польщу через проблеми з документами, а діти налаштовані проти них через бабу, ОСОБА_10 . З відповідачкою вона спілкується два рази в день. Її дочка проживає в Польщі, в селі, працює на зборі полуниці, пересилає їм по 500-1000 злотих на картку сестри з 2023 року, приблизно один раз в два місяці. Гроші відповідачка пересилає, щоб вони щось купували дітям, однак вона передала речі (подарунки) тепер вперше, бо їй було не до того (у 2023 році у неї пропав безвісти син), а також вона не знала даних позивача. У ОСОБА_2 почало налагоджуватись особисте життя, оскільки вона живе з чоловіком, який її поважає, та вони планують приїхати в Україну.

Свідок ОСОБА_7 показав, що він є батьком відповідачки (дідом дітей). Його дочка зараз перебуває в Польщі на роботі, куди втекла від побоїв чоловіка. Пригадує, що їм подзвонив дільничний, щоб вони забрали дочку. З відповідачкою спілкується по телефону кожен день, в застосунках « Вайбер », « Месенджер ». З дітьми його дочка не спілкується, бо її номер заблокований в телефоні дітей. ОСОБА_2 передає їм гроші один раз на місяць, які вони після війни компенсують дітям. Під час зустрічі з онуками він з дружиною хотіли зняти відео, щоб надіслати дочці, однак не змогли. Вони тепер не мають бажання спілкуватись з позивачем та його сім`єю. Коли вони приїжджали на 5-річчя хлопчиків, їх вигнали. Він з дружиною хоче, щоб їм визначили графік спілкування з онуками. ОСОБА_1 бив його дочку, вони звертались із заявами про домашнє насильство. ОСОБА_2 не може приїхати в Україну, бо втратить роботу, вона працює на сезонних роботах, живе з чоловіком.

На виконання своїх повноважень та вимог суду орган опіки та піклування надав висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради № 1191 від 25.11.2024, згідно з яким орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зі змісту висновку вбачається, що ОСОБА_1 проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Від даних стосунків у них народилося двоє синів. Для з`ясування обставин по справі Службою у справах дітей міської ради 14.10.2024 було проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 . При обстеженні батько дітей ОСОБА_1 повідомив, що мати дітей ОСОБА_2 продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків, навіть після рішення апеляційного суду жодного разу до дітей не приїздила, не телефонувала, не передавала жодних коштів на їх утримання. Про дітей він дбає самостійно. Також йому допомагає його мати (баба дітей) ОСОБА_28 , з якою вони спільно проживають у с.Надіїв. На засіданні комісії було заслухано батька дітей ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які повідомили, що їх мати з ними стосунків не підтримує та не бере участі у їх вихованні. ОСОБА_2 на засідання комісії не з`явилася (а.с.125-126).

В судовому засіданні також було заслухано думку малолітнього ОСОБА_4 , який зазначив, що один раз він з братом бачились з іншою бабусею та дідусем у сел. Вигода, проте не знає, що це його бабуся і дідусь по маминій лінії. Вони привезли два м`ячі, зошити, ручки та казали, що це від них. Їхнього номера телефону не просили. Мами вже не пам`ятає (пригадує, що вона була), ніколи і нічого від неї не отримував. Він з братом живуть у с. Надіїв, приїжджають в м. Долина на день-два. Пам`ятає, як жив у м. Долина і ходив у садок, але мами не пам`ятає.

В судовому засіданні також було заслухано думку малолітнього ОСОБА_3 , який зазначив, що мами взагалі не пам`ятає. Тато працює, зводить будівлю, він з братом були в нього на роботі. Пригадує, що коли жили в м. Долина, з ними була і мама, але вона з ним і братом не гралась, а їсти готувала баба.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо виконання відповідачкою своїх материнських прав щодо малолтніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наявності підстав для позбавлення її батьківських прав.

Оцінка суду:

заслухавши позивача та його представницю, представника відповідачки, вислухавши думку малолітніх дітей, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вислухавши свідків, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд дійшов такого висновку.

Згідно із ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 вказаної Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до вимог ст. 150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Як визначено положеннями ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно із ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, Постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

При ухвалені рішення суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48).

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить.

Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_2 ще з часу народження синів неналежним чином виконувала свої материнські обов`язки щодо них: залишала їх самих без нагляду, не піклувалася про їх духовний та фізичний розвиток, харчування, на що вказав позивач. Дані обставини встановлені і в постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 30.11.2023 та рішенні Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.03.2024.

Факт ухиляння відповідачки від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання малолітніх дітей підтверджується й даними, зазначеними у відповіді начальника відділення поліції, показаннями свідків. Її соціально шкідлива поведінка, яка полягала у зловживанні спиртними напоями, негативно впливала на життєдіяльність дітей.

У листопаді 2022 року відповідачка виїхала за кордон, продовжуючи не виконувати свої батьківські обов`язки.

Факт відсутності ОСОБА_2 у житті малолітніх синів протягом 4 років, самоусунення її від виконання своїх материнських обов`язків підтверджується довідками з дошкільного навчального та навчального закладів, численними актами обстеження за місцем проживання дітей.

Крім того, під час розгляду справи була заслухана думка малолітніх дітей, яка зводилася до того, що вони не пам`ятають матері та вона не брала участі у їх житті, вихованні та утриманні. При цьому суд звертає увагу на те, що зі змісту рішення від 29.03.2024 слідує, що на час розгляду спору про визначення місця проживання малолітніх дітей, останні ще мали спогади про маму, хоча вони і були негативні. Проте на даний час діти взагалі уникають розмови про маму, вказують, що не пам`ятають її, і на різного роду запитання суду так і не змогли пригадати жодної приємної події з нею. Вони знають, що мама у них була, але замість портрета мами у школі малюють портрет бабусі по татовій лінії, на День матері з ними також поруч баба, якій вони співають пісні. Авторитетом у них є батько, а матері, на жаль, пригадати не можуть, як і не знають родичів по її лінії. Бабуся з дідусем з ними зустрілись тільки один раз під час розгляду даної справи, однак діти в судовому засіданні розповіли, що вони, навіть, не пам`ятали, що то батьки їх мами.

Даючи оцінку ж показанням останніх, суд звертає увагу, що покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були суперечливі між собою як в частині причин неможливості матері відвідати дітей, так і щодо її спілкування з останніми. Так, ОСОБА_8 вказувала, що її дочка не може приїхати в Україну у зв`язку з проблемами з документами, ОСОБА_7 - у зв`язку із зайнятістю на роботі. Також вони зазначали, що не знали адреси дітей (хоча діти живуть з батьком у будинку матері останнього, місцезнаходження якого їм відоме), тому не відвідували їх та не передавали кошти, водночас зазначають про перерахунок таких на ім`я позивача. Щодо причин неспілкування матері з дітьми також повідомляють суперечливі обставини: не знає номера телефона та сторінок в соціальних мережах, її заблокували, спілкується через позивача, дізнається про них через свою знайому ОСОБА_9 , яка, як встановлено в судовому засіданні з показів свідка ОСОБА_13 , вже тривалий час не проживає в селі, а відтак ні не бачить дітей, ні не може знати будь-яких обставин про їх життя, та інше. Враховуючи зазначене, суд не може покласти такі покази в основу рішення суду, тим більше вони не підтверджені жодними доказами. Їх покази зводились до неприязні до позивача та бажання погіршити його становище, натомість доля дітей не мала вирішального значення, що відчувалось у репліках "нам було не до них через сімейні проблеми", "витрати на них компенсуємо після війни".

Беззаперечним є факт, що між сторонами склалися неприязні відносини, однак такі не можуть бути причиною байдужості матері до своїх дітей. Ростислав та ОСОБА_3 проживають у с. Надіїв, де також вже чотири роки навчаються в школі. Маючи окреме житло в цьому населеному пункті, відповідачка жодного разу не відвідала навчальний заклад, не була, коли діти йшли в школу, не відвідала жодних заходів з їх участю, не поцікавилася у вчителів про успіхи чи невдачі своїх синів, їх потреби. Тобто вона не була позбавлена можливості навести контакт з дітьми поза межами будинку, де проживає позивач, однак цього не робила, що призвело до того, що 9-річні хлопці розуміють тільки факт, що у них є мама, однак її присутності у своєму житті не пригадують.

Відповідачка не визнає своєї вини у неналежному виконанні батьківських обов`язків та не бажає стати на шлях виправлення, не зробила ніяких спроб для встановлення комунікації з дітьми, для передачі їм необхідних речей, подарунків чи коштів для їхнього утримання, не висловила наміру повернутися в Україну та брати активну участь у вихованні синів. І це незважаючи на ситуацію в Україні та на небезпеку, яка може загрожувати її дітям. Більше того протягом тривалих судових процесів відповідачка жодного разу в судові засідання не з`явилася, не вчинила будь-яких реальних дій на виконання своїх материнських обов`язків.

Намагання ж батьків відповідачки встановити контакт з онуками не має ніякого стосунку до позиції ОСОБА_2 щодо виховання її синів, а характеризує їхнє особисте ставлення до даного позову. При цьому твердження свідка ОСОБА_8 про те, що вони від доньки перераховували на користь позивача кошти на утримання дітей, суд уважає голослівними.

Твердження сторони відповідачки про те, що позивач створює перешкоди їй у спілкуванні з дітьми, також не підтвердилось жодними доказами. Кошти, які відповідачка пересилала начебто на утримання дітей, отримували її батьки, які за весь час тільки одного разу привезли дітям подарунки під час їхньої єдиної зустрічі у сел. Вигода, що підтверджується розповідями самих дітей у судовому засіданні. Діти висловили чітке бажання залишитись з татом, який їх любить, опікується ними, та не хотіли б змінювати місце проживання, поїхати до матері чи бути з нею.

Сам факт того, що відповідачка ОСОБА_2 через свого представника заперечує проти позову не може свідчити про її інтерес до дітей, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх синів. Тому, на переконання суду, сторона відповідачки, реалізуючи своє право на доказування, будь-яких належних та допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог суду не надала.

Про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки йдеться і у вищевказаному висновку органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Долинської міської ради, яка неодноразово обстежувала умови проживання дітей, спілкувалась з ними, та після ухвалення рішення суду, яким зобов`язано відповідачку змінити ставлення до виховання своїх дітей, встановила, що нічого не змінилось, мати і надалі у житті синів відсутня, налагодити з ними хоча б спілкування не намагалася.

Отже, як безспірно встановлено в судовому засіданні, відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків по вихованню дітей, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не бере участі в їх утриманні та вихованні, не виявляє до них щонайменшої материнської турботи, ніяких стосунків з ними не підтримує, не цікавиться їх здоров`ям та вихованням, не спілкується з ними, хоча не має перешкод та причин для цього. ОСОБА_2 не бажає виконувати покладені на неї батьківські обов`язки щодо її ж дітей, не бажає змінювати свою поведінку, а тому суд дійшов до переконання, що відповідачку слід позбавити батьківських прав щодо її синів. При цьому суд зазначає, що відповідачка свідомо обрала такі життєві умови, за якими взагалі не бере участь у вихованні дітей, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання своїх материнських обов`язків в розумінні ст. 164 СК України. Перебуваючи на значній відстані від дітей, відповідачка мала усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток синів, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Доказів ж про те, що для неї існують об`єктивні обставини, за яких вона не може повернутися в Україну та виконувати свої материнські обов`язки, або ж що в неї є перешкоди у виконанні таких обов`язків, матеріали справи не містять.

Враховуючи конкретні обставини справи, з огляду на те, що ОСОБА_2 зловживала спиртними напоями, перебувала у стані сп`яніння з дітьми, залишала їх самих удома, що могло призвести до непоправимих наслідків, після чого зовсім покинула їх на батька, та надалі перестала приймати участь у житті дітей, виїхавши на проживання в іншу країну, чим фактично залишила їх без материнської опіки та любові, суд уважає, що такий крайній захід як позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дітей та унеможливить негативний вплив на їх психіку до моменту зміни матір`ю свого ставлення щодо своїх обов`язків.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, ч. 3 ст. 2 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21.01.1999), зокрема, зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому, за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вважає за необхідне давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у даній справі.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав слід задовольнити, а відповідачку позбавити батьківських прав відносно її малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що, відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та з урахуванням позиції позивача та його представника, які в судовому засіданні вказали про віднесення витрат на власний рахунок. Відтак, суд не вирішує питання про їх стягнення з відповідачки.

На підставі викладеного, ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, ст. 51 Конституції України, ст. 7, 150, 155, 157, 164 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Орган опіки та піклування: Служба у справах дітей Долинської міської ради Івано-Франківської області, місцезнаходження м. Долина, просп. Незалежності, 5 Калуського району Івано-Франківської області, .

Суддя С.М.Монташевич