Справа № 444/1284/25
Провадження № 2/444/1037/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Сенько М.-Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася в суд з даним позовом. Мотивує свої позовні вимоги наступним.

21 січня 2016 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований у Виконавчому комітеті Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 2. За час подружнього життя у них народилась дитина, син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем прожили короткий період часу. Так, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2022 року у справі № 444/2088/22 їх шлюб було розірвано. Причиною розірвання шлюбу було те, що спільне життя з відповідачем не склалося, що в подальшому призвело до відсутності спільних інтересів та формальності існування шлюбу.

Наголошую на тому, що відповідач є байдужим до інтересів та потреб сім`ї, як наслідок не надає коштів на утримання дитини, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності. Для відповідача завжди власні інтереси були важливішими ніж їх спільні, а тому я вона змушена була брати ініціативу в свої руки, періодично виконувати обов`язки, які апріорі не належать до обов`язків жінки, утримувати самостійно сім`ю.

Вказує, що батьком дитини є відповідач - ОСОБА_2 . Дитина знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач фактично жодним чином не дбає про його добробут та не надає кошти на його утримання. Є лише поодинокі випадки, коли ОСОБА_2 надавав грошові кошти для дитини, і то зважаючи на її прохання. На даний момент відповідач взагалі не цікавиться потребами та інтересами дитини.

Вважає, що таким чином батько дитини самоусунувся від батьківських обов`язків, а його власні інтереси поставлені вище інтересів його ж дитини.

Так як відповідач добровільно не надає кошти на утримання спільної дитини, а позивачу, як матері одній важко забезпечувати належний рівень життя сину за рахунок тих коштів, які заробляє (оскільки дитина росте та потребує значних витрат), а тому вважає, що батько дитини, який є особою молодого віку, здоровим та працездатним, немає на утриманні інших власних дітей, непрацездатних осіб, може і повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Даний розмір аліментів обумовлений тим, що дитина швидко росте, а тому постійно потребує купівлі нового одягу, взуття, крім того необхідним для нього є надання корисних продуктів харчування, ціни на які постійно зростають, досягли рівня європейських, купівля засобів гігієни, проведення дозвілля тощо.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Окрім цього у поданій заяві вказала, що позов в частині стягнення аліментів підтримує, просить такий задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак його представник подав до суду заяву в якій просить справу слухати за їхньої відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак подав до суду листа в якому просить справу слухати за їхньої відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 21 січня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у Виконавчому комітеті Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 2.

За час подружнього життя у сторін народилась дитина, син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи не вбачається жодних доказів про те, що дитина знаходиться на утриманні відповідача, не подано доказів на підтвердження цього і самим відповідачем.

Суд бере до уваги твердження позивача в позовній заяві про те, що дитина знаходиться фактично на її повному утриманні, оскільки відповідач фактично жодним чином не дбає про його добробут.

Доказів на спростування даних тверджень відповідачем не подано.

А тому суд приходить до висновку, що дитина проживає разом із матір`ю, позивачем у справі, та знаходяться на її утриманні.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно дост. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідачем не виконано обов`язку щодо подання доказів, зокрема ним не доведено, що дитина перебуває на його утриманні, він її забезпечує матеріально, а тому враховуючи те, що зі слів позивача син знаходиться виключно на її утриманні, доказів про те, що відповідач добровільно надає кошти на його утримання немає, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи.

Враховуючи його молодий вік, відсутність будь-яких даних про те, що відповідач є непрацездатним, суд приходить до висновку про можливість виконання відповідачем обов`язків по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, обов`язок батьків щодо утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, зважаючи також на подані позивачем в обгрунтування розміру суми аліментів докази, відсутність серед таких доказів доходу відповідача та спроможності останнім сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу), беручи до уваги насамперед інтереси дитини, зважаючи на те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, ним не надано доказів, що на його утриманні є інші непрацездатні особи або перешкоди для праці, пов`язані із його станом здоров`я, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача необхідно стягувати кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини, а саме, сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем не доведено жодними доказами, що стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу), буде порушувати його права та можливість забезпечення власних мінімально необхідних потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дитини підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 11.04.2025 року, що підтверджується штампом на позовній заяві (арк. спр. №1).

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК, України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору, її позовні вимоги в частині стягнення аліментів задоволені, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів.

Керуючись статтями 23, 141, 258, 259, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Мостиським РВ ГУ ДМС України у Львівській області 12 грудня 2012 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий органом №4628, 18 листопада 2024 року, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини, а саме, сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з з дати подання позовної заяви, тобто з 11.04.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Мостиським РВ ГУ ДМС України у Львівській області 12 грудня 2012 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі - 1211.20 грн, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи,якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 14 серпня 2025 року.

Суддя: Мікула В. Є.