печерський районний суд міста києва
пр. № 2-8859/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., вивчивши цивільний позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Вищої ради правосуддя, Державної України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2025 позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Держави України в особі Вищої ради правосуддя, Державної України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Так, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 2 500 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю членів Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , яка полягає в умисному не притягненні судді Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. до дисциплінарної відповідальності за скаргою ОСОБА_1 № 30-01/2 від 30.01.2024 року, чим порушено його право на "ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження" (ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) та підриває принцип верховенства права, зазначений в ст. 8 Конституції України.

Вивчивши позовну заяву з доданими до неї документами, суддя дійшов такого висновку про необхідність заявлення самовідводу від розгляду даної позовної заяви.

Так, відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як визначено положеннями частини першої-третьої ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється".

Європейський суд з прав людини у рішеннях зазначає, що найголовнішою є існування довіри, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до пункту 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь-які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Так, 10 квітня 2023 року за вхідним № С-1294/0/7-23 до Вищої ради правосуддя надійшла скарга адвоката Сивака Олександра Вячеславовича щодо судді Печерського районного суду міста Києва Ільєвої Тетяни Григорівни під час розгляду судової справи № 757/22232/21-ц.

У зв`язку з надходженням даної скарги мною було заявлено відвід члену Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Маселку Р.А., у зв`язку з тим, що, на мою думку, були наявні обставини, що свідчать про упередженість члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Маселка Р.А., які викликають сумнів у його спроможності об`єктивно оцінити мої професійні та морально-етичні якості як судді, а тому він не вправі брати участь у розгляді скарги ОСОБА_6 стосовно мене.

Таким чином, на підставі зазначеного відводу ухвалою Вищої ради правосуддя від 21.02.2024 заяву про відвід члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Маселка Романа Анатолійовича від участі в розгляді скарги ОСОБА_6 стосовно судді Печерського районного суду міста Києва Ільєвої Тетяни Григорівни, було задоволено (номер справи № 511/2дп/15-24).

Відтак, оскільки позивач стверджує, що бездіяльністю членів Вищої ради правосуддя, зокрема ОСОБА_2 , йому завдано шкоди, вбачаю необхідність заявити самовідвід від розгляду даної справи, керуючись Бангалорськими принципами поведінки судді, з метою уникнення сумнівів у стороннього спостерігача щодо неупередженості або об`єктивності судді при розгляді справи №757/40036/25-ц.

Керуючись статтями 1-19, 33, 36, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Вищої ради правосуддя, Державної України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Передати матеріали позовної заяви для виконання вимог пункту 15.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА