Провадження № 22-ц/807/1654/25
У Х В А Л А

25 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Гончар М.С.,

Кухаря С.В.,

розглянувши заяву судді Запорізького апеляційного суду Гончар М.С. про самовідвід у справі за позовом у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про визнання дійсним договору про надання послуг з централізованого опалення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, 25 липня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Трачук Н.І. через підсистему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 22 серпня 2025 року, справу розподілено у провадження судді-доповідача Полякова О.З. та визначено склад колегії: головуючий суддя Поляков О.З., судді: Гончар М.С., Кухар С.В.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі 25 серпня 2025 року суддя Запорізького апеляційного суду Гончар М.С. заявила про самовідвід у цій справі на підставі п. 5 ст. 36 ЦПК України з посиланням на те, що вона не може брати участі у розгляді цієї справи у зв`язку з тим, щоапеляційна скарга подана адвокатом Трачук Н.І., яка є матір`ю ОСОБА_2 , яка з 13.11.2023 працює на посаді помічника судді Гончар М.С. Тому, вказана обставина може викликати сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Гончар М.С. під час розгляду цієї справи.

Статтею 39 ЦПК України визначено, що за наявності підстав, зазначених у статях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Самовідвід суддями заявляється з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо можливості необ`єктивного розгляду справи та ухвалення несправедливого рішення.

Так, згідно з роз`ясненнями ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

У своїй Рекомендації № R (94) 12 щодо незалежності, ефективності та ролі суддів (Принцип I(2)(d) Комітет Міністрів Ради Європи визначив, що судді повинні мати необмежену свободу вирішувати справи безсторонньо, у відповідності із своїм сумлінням та тлумаченням фактів згідно з чинними правовими нормами.

Європейська Хартія про статус суддів передбачає, що закон для суддів повинен гарантувати безсторонність, якої члени суспільства мають право очікувати від суддів (пункт 1.1).

Безсторонність визначається Європейським судом відповідно до суб`єктивного підходу, який бере до уваги особисте переконання або інтереси конкретного судді в певній ситуації, а також, відповідно до об`єктивного підходу, що передбачає надання суддею гарантій, достатніх для усунення будь-якого правомірного сумніву у цьому відношенні. Судді повинні за всіх обставин діяти безсторонньо з тим, щоб забезпечити відсутність правомірних підстав у громадян підозрювати якусь упередженість. У цьому відношенні безсторонність повинна бути очевидною як під час виконання суддею судових функцій, так і інших дій.

Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, в справі «Фельдман проти України» від 8 квітня 2010 року).

Приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, утому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими стосунками з фізичними чи юридичними особами.

Наявність чи відсутність приватного інтересу визначається на момент розгляду справи і залежить від особистісних стосунків судді з певною особою, яка є учасником судового провадження. Суддя самостійно аналізує наявність чи відсутність приватного інтересу в кожній конкретній справі і в подальшому обирає процесуальний спосіб врегулювання конфлікту інтересів (самовідвід, розкриття інформації).

Враховуючи викладені обставини, виходячи з засад розумності, виваженості та закріплених принципів судочинства, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді при розгляді справи та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Запорізького апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку, що заяву судді Гончар М.С. про самовідвід у розгляді вказаної справи слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву судді Запорізького апеляційного суду Гончар М.С. про самовідвід у цій справі задовольнити.

Справу передати у відділ забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Запорізького апеляційного суду для нового авторозподілу відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: