Справа № 201/8258/24
Провадження № 2/201/487/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

секретаря Тоцькій Л.В.,

за участі адвокатів Лисенка С.Ю., Базюкевича Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, третя особа ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначив, що з 2009р. співмешкав із третьою особою у цій справі ОСОБА_2 . В них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зараз діти проживають із ним, питання визначення місця проживання дітей вирішується в судовому порядку, а між ним і колишньою співмешканкою існує триваючий конфлікт.

На момент початку широкомасштабної військової агресії росії проти України, розуміючи, що перебування дітей та колишньої дружини ставить під загрозу їх життя та здоров`я, в березні 2022р. позивач організував поїздку ОСОБА_2 разом з малолітніми дітьми спочатку до Республіки Польща, де їх зустрів і організував спільне проживання за програмою підтримки біженців з України уряду Республіки Польща до травня 2022р.

Розуміючи той факт, що ОСОБА_2 не має роботи, не має доходів, а грошових коштів за програмою для підтримки біженців з України об`єктивно не буде вистачати для задоволення потреб всіх дітей, позивач продовжував забезпечувати як співмешканку, так і всі необхідні умови для нормального життя та розвитку дітей та відповідача.

В подальшому позивач спільно з дітьми та ОСОБА_2 переїхали у Сполучене Королівство Великої Британії, а пізніше до ОСОБА_6 , де оформили документи для спільного проживання за програмою підтримки біженців з України урядом Шотландії.

З моменту оформлення він із ОСОБА_2 та дітьми разом проживали в одному готелі «Меркюр Інвернес», який розташований за адресою: Шотландія, м. Інвернес, вул. Church street 33 IV1 1DX.

Через деякий час проживання у вищезазначеному готелі ОСОБА_2 стала все частіше перебувати в дуже знервованому стані зливати агресію на позивача, вимагаючи більше вільного часу для себе та збільшення матеріального утримання для неї. Крім цього ОСОБА_2 стала проявляти поведінку яка не відповідає батьківським обов`язкам. Перебуваючи в одному готелі, майже кожного місяця ОСОБА_2 залишала дітей на самоті і була відсутня до 2 тижнів не попереджуючи про це ні позивача, ні адміністрацію готелю, де останні мешкали.

Майже кожного разу позивач дізнавався про це випадково та/або від третіх осіб.

Кожного разу, з метою з`ясування позивачем такої ситуації та про попередження його або адміністрації готелю про подібні від`їзди та не допущення залишення дітей на самоті ОСОБА_2 лише ініціювала конфлікти та продовжувала таку незадовільну поведінку вводячи дітей в емоційне перенапруження.

06.10.2023р. ОСОБА_2 знову покинула дітей (з цього приводу існує ряд судових справ), та з метою захисту прав та інтересів дітей позивач звернувся до ОСОБА_2 з позовом про визначення місця проживання дітей з батьком, а ОСОБА_7 - із зустрічним позовом як матері до нього як батька. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2024р. у справі № 201/13014/23 позовні вимоги позивача задоволено та визначено місце проживання дітей разом з батьком, а позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення. Зараз рішення переглядається в апеляційному порядку.

У цій справі в процесуальному статусі третьої особи була Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, яка обізнана про всі обставини, які виникли між позивачем та ОСОБА_2 та висловила власну позицію з предмета спору, та були прийняті відповідні рішення.

Від ОСОБА_2 дізнався, що на підставі рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 21.06.2024 року № 228 «Про визначення ОСОБА_2 порядку спілкування з дітьми, ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 », заяви ОСОБА_2 від 22.02.2024 року вх. № Т-16 відповідачем прийнято розпорядження від 01.07.2024 року № 211-р «Про визначення ОСОБА_2 порядку спілкування з дітьми ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 », а саме: визначено матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та батькові, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , порядок спілкування з дітьми ОСОБА_8 , 2010 р.н., ОСОБА_8 , 2015 р.н., ОСОБА_4 , 2012 р.н. наступним чином: три дні тижня з матір`ю, три дні тижня діти з батьком, один день діти за домовленістю між батьками. Графік спілкування батьків з дітьми визначити за домовленістю з батьками.

Вважає оскаржуване рішення незаконним, однобічним, прийнятим без врахування думки позивача як батька, а також інтересів дітей, які з ним проживають, їх режим дня, не взято до уваги ставлення обох батьків та прихильність дітей щодо кожного з батьків тощо. Позивач не отримував повідомлення (запрошення) про те, що відповідного числа відбудеться засідання комісії з питань захисту прав дитини, що позбавило його участі в такому засіданні та наданні власних пояснень.

На підставі викладеного просить скасувати розпорядження розпорядження Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 01.07.2024 року № 211-р «Про визначення ОСОБА_10 порядку спілкування з дітьми, ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 »., вирішити питання судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Лисенко С.Ю. позов підтримав, просить задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала, надала відзив (т.2, а.с.5-9), у якому зазначила, що оскаржуване розпорядження прийнято із виконанням всіх вимог, визначених п. 73 Постанови Кабінету міністрів України від 24.09.2008р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини». Вказала, що 22.02.2024р. до Адміністрації звернулась ОСОБА_2 із заявою про визначення матері ОСОБА_2 та батьку ОСОБА_1 порядку спілкування з дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по наступному співвідношенню: три дні тижня - діти з матір?о, три дні тижня - діти з батьком, один день-діти за домовленістю між батьками, графік спілкування батьків з дітьми визначити за домовленістю з батьками.

Адміністрації надійшла заява-пояснення позивача від 27.02.2024р., де викладена позиція батька щодо зустрічей матері з дітьми. У цій заяві зазначено, що «стосовно побачення з дітьми маю зазначити, що під мають бути врегульовані батьками та адвокатами" під час судового процесу щодо визначення місця проживання дітей, ці питання Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2024, цивільна справа № 201/13014/23, визначено місце проживання дітей з батьком. Питання щодо зустрічей матері з дітьми так і не було врегульовано.

12.06.2024р. на підставі заяви ОСОБА_11 від 05.06.2024р. вх. № T-40 співробітниками управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради були обстежені умови проживання ОСОБА_2 , які виявилися задовільними.

ОСОБА_2 надала довідку про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 3353 від 22.02.2024, відповідно до якої психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказання для виконання опіки над дитиною - відсутні.

Відповідно до довідки К3 «Дніпропетровський центр соціально- психологічної допомоги" ДОР від 06.03.2024р. № 32 ОСОБА_2 має достатній рівень батьківського потенціалу тa достатній рівень батьківської компетентності. Між нею та дітьми існує оптимальний емоційний контакт.. Матір ОСОБА_2 має мотивацію для спілкування та бажає проживати разом з дітьми, має плани на майбутнє своє та дітей.

Під час розгляду заяви ОСОБА_2 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини (21.06.2024) рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2024р. у справі № 201/13014/23 переглядалось в апеляційному порядку.

21.06.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини була розглянута заява ОСОБА_12 про визначення ОСОБА_13 порядку спілкування з дітьми та вирішено надати розпорядження, яким визначити ОСОБА_2 порядок спілкування з дітьми..

ОСОБА_14 надала до Адміністрації необхідні документи для визначення ій порядку спілкування з дітьми.

Батько, ОСОБА_1 , був ознайомлений із заявою ОСОБА_2 та надав свою позицію щодо зустрічей матері з дітьми. Станом на 21.06.2024 в Адміністрації була відсутня інформація щодо притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за невиконання нею батьківських обов?язків. Відповідно до інформації КЗ "Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР від 06.03.2024 ОСОБА_2 має достатній рівень батьківського піклування. Відповідно до ст. 141 СК України передбачена рівність прав та обов?язків батьків. 3 дітьми неодноразово проводились бесіди під час вирішення питання щодо визначення місця їх проживання, діти виявили бажання проживати з батьком, але не заперечували щодо зустрічей з матір?ю. Зі слів дітей, мати не вчиняла до них жодних поганих дій. На засідання комісії з питань захисту прав дитини сторони по справі були запрошені в телефонному режимі. Адміністрація заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_1 , вважає прийняте розпорядження як таке, яке відповідає нормам права та інтересам дітей і стягнення судового збору з Адміністрації - недоцільним. Стороною позивача не подано доказів, які б підтвердили й обгрунтували позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача свою позицію підтримала, просить задовольнити.

Третя особа ОСОБА_2 надала письмові пояснення (т.1. а.с.35-42), якими просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що співмешкала із позивачем 2009 по березень 2022р.р., в них народилися троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Від народження діти постійно проживали із нею за адресою їх місця реєстрації в АДРЕСА_1 , де кожен з дітей має окрему кімнату і всі зручності для комфортного проживання.

З початком збройної агресії російської федерації проти України в березні 2022 року позивачка разом зі своїми дітьми виїхала до Cполученого Королівства Великобританії (Уельс).

До Великобританії в той же готель разом зі своєю колишньою офіційною дружиною та їхніми спільними чотирма дітьми приїхав і позивач.

В Україні у ОСОБА_15 залишався її батько ОСОБА_16 , який на той час тяжко хворів.

В жовтні 2023р. стан батька значно погіршився, він знаходився при смерті, і 06.10.2023р. ОСОБА_2 в терміновому порядку поїхала в Україну. При цьому дітей вона залишила з їхнім батьком позивачем. Батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після його поховання 21.10.2023р. ОСОБА_2 повернулася до ОСОБА_6 і виявила відсутність своїх дітей. Скориставшись відсутністю матері дітей, позивач 07.10.2023р, наступного дня після її від`їзду в Україну, без відома ОСОБА_17 та жодного дозволу чи погодження з нею вивіз дітей до Франції, згодом до Канади, потім до Мексики. З питанням викрадення дітей батьком ОСОБА_2 звернулася в державний орган по підтримці біженців в ОСОБА_6 (кансіл), який в свою чергу звернувся до Уряду Шотландії, а саме в комітет по викраденню дітей при Уряді з позовом про викрадення дітей та з заявою про негайне повернення дітей до звичного місця проживання відповідно Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей 1996 року.

У Верховному суді Канади, Провінція Квебек (палата з розгляду сімейних справ), було проведено три засідання: 20.12.2023р., 16.01.2024р. та 07.02.2024р. по справі № 500-04 080554-232, де позивачем у справі виступала ОСОБА_2 , відповідачем ОСОБА_1 .

Однак ховаючись від судових тяжб в Канаді, для уникнення відповідальності за викрадення трьох дітей ОСОБА_2 , позивач терміново втік з дітьми з Канади спочатку до Мексики, а потім 14.01.2024р. приїхав до України, про що ОСОБА_2 довідалася 20.01.2024р. з відповіді Державної прикордонної служби України на адвокатський запит.

Приїзд в Україну був пов`язаний виключно для дотримання формальності складання акту обстеження житла органом опіки і піклування (третя особа). Такий акт був потрібен для висновку органу опіки для іншої справи про визначення місця проживання дітей, який і був наданий без жодного адекватного обґрунтування на користь батька. За рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року (справа № 201/13014/23) визначено місце проживання дітей разом з батьком, постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.09.2024р. рішення залишене без змін (прим. суду це рішення зараз повторно переглядається судом апеляційної інстанції).

Позивач активно продовжує перешкоджати матері бачитися зі своїми дітьми. При цьому він повністю ізолював дітей від спілкування з матір`ю, забрав у дітей телефони і заборонив телефонувати чи іншим чином зв`язуватися з ОСОБА_2 . Фактично з жовтня 2023р. ОСОБА_2 не бачить своїх дітей, не має можливості вільного спілкування з ними та позбавлена позивачем можливості виховувати своїх дітей.

Позивач створює штучні перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування матері зі своїми дітьми, переховує дітей в невідомому місці, діти вже рік не мають свого житла, усталеного побуту, не навчаються в нормальному режимі, як проходить навчання невідомо, бо діти не мають власних гаджетів, після примусового вивезення дітей батьком успішність і рівень оцінок в школі різко знизились, за багатьма предметами діти не атестовані взагалі. Діти не відвідують гуртки, духовний та інтелектуальний розвиток дітей через перешкоди батька істотно ускладнений.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.08.2024 були вжиті заходи забезпечення позову щодо побачення матері з дітьми і участі в їхньому вихованні: зобов`язати ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 можливість безперешкодного побачення, спілкування та спільного проведення часу з неповнолітніми дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , кожен четвер, п`ятницю, суботу - з 10:00 години четверга до 18:00 години суботи за адресою зареєстрованого місця проживання дітей і матері: АДРЕСА_1 , без присутності батька.

Ухвала залишилась невиконаною, з метою уникнення від такого виконання позивач 04.09.2024р. вивіз дітей за межі України через Ужгород в невідомому напрямку, і в листування погрожує, що мати не побачить дітей і наступний рік.

Так само в порушення статті 19 Сімейного кодексу позивач не виконує обов`язкового рішення органу опіки та піклування, яке він оскаржує в цій справі.

Позивач сам зрідка дзвонить по телефону матері дітей, і лише коли він сам виявить бажання подзвонити, бо ОСОБА_2 заблокована у позивача у всіх месенджерах і дзвінках.

В таких розмовах позивач в грубій формі відмовляє матері у будь-якому спілкуванні, погрожує, що вона більше ніколи не побачить дітей.

В період з жовтня 2023р. по теперішній час ОСОБА_2 на особистий номер позивача було надіслано багато повідомлень на різні месенджери (Viber, WhatsApp, Telegram) з проханням дати їй можливість бачитися, спілкуватися з дітьми та приймати участь в їх вихованні. Також на електронну пошту позивача були направлені листи (від 16.07.2024, 17.07.2024, 18.07.2024), в яких ОСОБА_2 просила позивача дати їй можливість побачити своїх дітей та спілкуватися з ними. Але всі спроби були марними, позивач не відповів на жодний лист.

Більш того, ОСОБА_2 багато разів намагалася зв`язатися мобільним зв`язком з дітьми, писала їм повідомлення, телефонувала, але всі дзвінки залишалися без відповіді, а всі повідомлення не прочитаними дітьми. Як виявилось з відповіді оператора Київстар, один з телефонів дітей вже взагалі не обслуговується. Тому у договірному порядку ОСОБА_2 не вдалося вирішити питання щодо участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, через що вона дітей звернулася до органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради із заявою про визначення порядку її участі у вихованні та спілкуванні із дітьми.

Після проведення обстеження умов проживання матері за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , органом опіки та піклування було складено та надано акт обстеження умов проживання, відповідно до якого санітарний та житловий стан квартири відмінний, зроблено сучасний ремонт, є меблі, побутова техніка. У квартирі просторо і затишно. Квартира містить 7 кімнат, 4 санвузли, терасу з басейном. Три кімнати зроблено для проживання дітей, які облаштовані для комфортного проживання.

Розпорядженням голови адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 01.07.2024р. № 211-р визначено матері, ОСОБА_2 , та батькові, ОСОБА_1 , порядок спілкування з дітьми ОСОБА_8 , 2010р.н., ОСОБА_8 , 2015 р.н. та ОСОБА_4 , 2012р.н. наступним чином: три дні тижня - діти з матір`ю, три дні тижня діти з батьком, один день діти за домовленістю між батьками. Графік спілкування батьків з дітьми визначити за домовленістю з батьками.

На виконання даного Розпорядженням голови адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 01.07.2024 позивачкою 02.07.2024р. було відправлено електронного листа на електронну пошту позивача, а також листа засобами УкрПошти на адресу мешкання позивача з пропозиціями щодо узгодження між позивачем та третьою особою графіку спілкування з дітьми ОСОБА_8 , 2010р.н., ОСОБА_8 , 2015 р.н. та ОСОБА_4 , 2012р.н.

Крім того, ОСОБА_2 намагалася зв`язатись з позивачем через його представника адвоката Лисенка С.Ю., якому також було відправлено на електронну адресу листа з проханням передати ОСОБА_1 розпорядження та пропозиції щодо узгодження графіку спілкування з дітьми. На цей лист ОСОБА_2 також не отримала жодної відповіді.

ОСОБА_2 , яка фактично на теперішній час проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а батько ОСОБА_1 не має права перешкоджати матері спілкуватися з дітьми, та брати участь у їх вихованні. Питання виховання дітей батьки повинні вирішувати спільно. Більш того важливо врахувати, що діти не проживають з батьком в значенні наявності постійного місця проживання: він займається бізнесом, а дітей переховує в різних будинках, наприклад, відомо про їхнє перебування влітку 2024р. на західній Україні з дідом.

Зараз діти перебувають за кордоном, знову не мають постійного місця проживання, порушений графік навчання у школі. Де діти наразі знаходяться, з ким саме і в яких умовах невідомо. Звернення до правоохоронних органів так сам нічого не дає поліція декілька місяців тому задовольнилась телефонною розмовою з батьком і незрозуміло де і коли зробленим відеозаписом з дітьми. ОСОБА_2 має стабільний психоемоційний стан, адекватну самооцінку, середній рівень тривожності, фрустрації, середній рівень ригідності та агресії, що є нормою для психічно здорової людини. В конфлікті має конфронтаційний стиль поведінки. За результатами обстеження за методикою «PARI» ОСОБА_2 має достатній рівень батьківського потенціалу та достатній рівень батьківської компетентності. Між нею та дітьми існує оптимальний емоційний контакт. Матір ОСОБА_2 має мотивацію для спілкування та бажає проживати разом з дітьми, має плани на майбутнє своє та дітей.

Оскільки між батьками відсутнє взаєморозуміння та узгодженість дій щодо виховання та спілкування з дітьми, такий спір вирішив орган опіки і піклування.

Оскарження такого рішення позивачем є зловживанням правом на позов, тому що жодних його прав таке рішення не порушує. Примус до обов`язку надати матері спілкуватись з дітьми і виховувати їх в рівноправному становищі не є якимось вигаданим батьком порушенням його прав.

Його відсутність на засіданні органу опіки жодним чином не вплинула на суть рішення; позов не містить належного обґрунтування будь-яких порушень.

Також невідомо які права можуть бути захищені і відновлені судом: позивач все одно зобов`язаний припинити ізоляцію дітей від матері, яка триває вже більше року.

ОСОБА_2 і її діти є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично вона мешкає на теперішній час.

На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову, та стягнути понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні представник третьої особи адвокат Базюкевич Є.В заперечення третьої особи підтримав. Суду додатково пояснив, що діти на день ухвалення оспорюваного розпорядження перебували в Україні, а відтак воно було виконуваним. ОСОБА_18 пропонувала позивачу варіанти мирової угоди, варіанти графіку, навіть країну, куди вона буде приїздити, інші варіанти стосовно врегулювання питань опіки над дітьми, але він не погодився. Зараз ОСОБА_2 не знає, де її діти, тому звернулася до Соборного районного суду міста Дніпра із позовною заявою про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми і їх вихованні, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Які способи участі у вихованні та спілкуванні з дітьми позивачка просить суд встановити, представник позивачки не пам`ятає, вказує, що фактично вона просить про ті самі умови, що визначені оскаржуваним розпорядженням, конкретизуючи їх. Справа наразі не розглянута.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач та треті особа є батьками дітей ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с.53-55).

Учасниками справи не спростовується і матеріалами справи підтверджується, що від народження діти проживали із матір`ю та їх місце проживання було зареєстроване за однією адресою (т.1, а.с.48-52).

Надалі судом встановлено, що з 06.10.2023р. діти ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 проживають разом із позивачем. Обставини, які призвели до цього, і позивач, і третя особа вказують різні, позивач що ОСОБА_2 покинула дітей у готелі в Шотландії, що робила неодноразово, ОСОБА_2 що позивач їх вивіз до іншої країни без її згоди.

І позивач, і третя особа в жовтні 2023р. звернулися до Соборного районного суду міста Дніпра із позовними заявами про визначення місця проживання дітей (справа ЄУН 201/13014/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дітей з батьком та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дітей з матір`ю). Ця справа розглянута судом 1 інстанціїї з постановленням рішення про визначення місця проживання дітей з батьком ОСОБА_1 , зараз це рішення повторно переглядається судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_2 порушила перед Верховним судом Квебеку питання повернення її дітей до звичного місця проживання (т.1, а.с.58-83), але судом впродовж розгляду її заяви було встановлено, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 , ані їх діти не перебувають на території Квебеку, вона перебуває в Україні, внаслідок чого заява була відкладена для подальшого розвитку.

22.02.2024р. ОСОБА_2 звернулася до відділу опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради із заявою про визначення їй як матері і ОСОБА_1 як батькові порядок спілкування із їх дітьми по наступному співвідношенню три дні тижня діти з матір`ю, три дні тижня діти з батьком, один день діти за домовленістю між батьками, графік спілкування з дітьми визначити за домовленістю між батьками чи встановити інший графік спілкування батьків із дітьми за домовленістю між батьками, та провести обстеження її житлово-побутових умов (т.2, а.с.19-20).

Заяву мотивувала тим, що виїхала із дітьми через введений в Україні воєнний стан, перебувала у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 поїхала до України на похорон батька, а 07.10.2023р., у потязі, дізналася, що ОСОБА_1 вивіз їх спільних дітей до Франції, а згодом до Канади і Мексики. З січня 2024р. діти перебувають в Україні, але ОСОБА_1 перешкоджає ОСОБА_2 бачитися з дітьми та спілкуватися із ними.

27.02.2024р. ОСОБА_1 направив Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради заяву-пояснення, в якій вказав, що починаючи з 2023р. ОСОБА_2 почала залишати їх спільних дітей самих у готельному номері в ОСОБА_6 , на підставі чого в них виникали конфлікти, від яких діти були в емоційному перенапруженні. 06.10.2023р. він дізнався, що ОСОБА_2 вчергове поїхала, залишивши дітей, і оскільки збирався у справах до Франції, то взяв їх із собою. Повернутися в ОСОБА_6 вони не змогли, оскільки ОСОБА_2 відмовилася передати йому британські картки тимчасового резидента на дітей, які потрібні для в`їзду, внаслідок чого ним вжито заходів для влаштування з дітьми в іншій країні. Зараз ОСОБА_2 відкрито, під час спілкування з дітьми, висловлює свою ненависть до ОСОБА_1 і не може стримувати свої емоції, що негативно відображається на стані дітей, заблокувала його у всіх месенджерах, не виявляла бажання конструктивного діалогу, а в отриманих по електронній пошті листах висловлює образливі та погрозливі посили, що унеможливлюють людська спілкування. Вона розповсюдила фото їх сина ОСОБА_21 із синцем разом із повідомленням про побиття дитини під час викрадення, хоча направду цей синець утворився під час гри галькою на озері Лох-Несс. Він повідомив ОСОБА_2 про свій приїзд з дітьми в Україну 09.02.2024р., а вже 10.02.2024р. ОСОБА_2 замінила замки у квартирі АДРЕСА_3 , де живуть діти, внаслідок чого вони не змогли потрапити додому. Зараз цією квартирою користуються її знайомі (т.2, а.с.10-11).

Розпорядженням від 01.07.2024 року № 211-р «Про визначення ОСОБА_2 порядку спілкування з дітьми ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 » визначено матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та батькові, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , порядок спілкування з дітьми ОСОБА_8 , 2010 р.н., ОСОБА_8 , 2015 р.н., ОСОБА_4 , 2012 р.н. наступним чином: три дні тижня з матір`ю, три дні тижня діти з батьком, один день діти за домовленістю між батьками. Графік спілкування батьків з дітьми визначити за домовленістю з батьками (т.1, а.с.88).

Згідно з ч.ч. 2,8,9,19 ст.і 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з п.3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до приписів ст.ст. 141, 153 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини 1-3 статті 157 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Згідно п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866, у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини.

Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок.

Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради з урахуванням висновку служби у справах дітей.

Оспорюваним у цій справі розпорядженням від 01.07.2024 року № 211-р «Про визначення ОСОБА_2 порядку спілкування з дітьми ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 » визначено матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та батькові, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , порядок спілкування з дітьми ОСОБА_8 , 2010 р.н., ОСОБА_8 , 2015 р.н., ОСОБА_4 , 2012 р.н. наступним чином: три дні тижня з матір`ю, три дні тижня діти з батьком, один день діти за домовленістю між батьками. Графік спілкування батьків з дітьми визначити за домовленістю з батьками.

Тобто цим розпорядженням Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради визначила порядок спілкування із дітьми ОСОБА_1 , який проживає із дітьми і не подавав заяву органу опіки та піклування заяву про визначення йому порядку спілкування з цими дітьми, а відтак діяла всупереч положенням ч.ч.1,2 ст.158 СК України та п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866, які вказують, що це питання вирішується стосовно того з батьків, хто проживає окремо від дітей, і лише за його заявою.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що підставами для винесення оспорюваного розпорядження є: заява ОСОБА_2 від 22.02.2024р. про визначення їй як матері та ОСОБА_1 як батьку порядку спілкування з дітьми (т.5, а.с.19-20); акт обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 12.06.2024р. (т.5, а.с.18); довідка від 22.02.2024р. про проходження ОСОБА_2 попереднього, періодичного та позачергового психіатричного огляду, в том числі на предмет вживання психоактивних речовин (т.5, а.с.17) та довідка від 06.03.2024р. Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально- психологічної допомоги" ДОР (т.5, а.с.13-16).

Відповідачем не подано доказів того, що Адміністрацією Соборного району при винесенні оскаржуваного розпорядження взято до уваги ставлення обох батьків до виконання батьківських обов`язків, вивчені умови життя батьків, з`ясована особиста прихильність дітей до кожного з них, стан здоров`я дітей, режим їх дня, їх місцезнаходження тощо.

Способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною передбачають періодичні побачення, спільний відпочинок, відвідування дитиною одного з батьків та інші заходи, що відповідають інтересам дитини. З визначеного порядку спілкування (адже визначено саме порядок спілкування з дітьми, а не місце проживання дітей) випливає, що: 1) три дні тижня діти мають спілкуватися з матір`ю ОСОБА_2 , з якою не проживають; 2) три дні тижня діти мають спілкуватися з батьком ОСОБА_1 , з яким проживають; 3) один день діти мають спілкуватися з тим з батьків, стосовно якого в цих батьків буде домовленість, відтак оспорюване розпорядження не визначило як жодного із способів участі у спілкуванні з дітьми (побачення, відвідування, спільний відпочинок тощо), так і не містить жодного мотивування щодо підстав визначення саме такого порядку спілкування, бо це мотивування відсутнє взагалі.

Крім цього Адміністрація Соборного району при винесенні оскаржуваного розпорядження не взяла до уваги такі обставини як конфліктні стосунки між батьками дітей та відсутність співпраці між ними, що випливає із пояснень ОСОБА_1 , отриманих 27.02.2024р, і визначила графік спілкування батьків з дітьми за домовленістю з батьками, не мотивувавши, яким чином ця домовленість взагалі має бути досягнена, якщо її немає.

А відтак оспорюване розпорядження не врегулювало конфлікти між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і не гарантувало матері контакти з дітьми, впорядкований характер яких відповідає інтересам дітей. З 07.08.2024р. в провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа ЄУН 201/9706/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми і їх вихованні, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Тому суд, встановивши, що розпорядження Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 01.07.2024 року № 211-р «Про визначення ОСОБА_2 порядку спілкування з дітьми ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 » постановлено з порушеннями ч.ч.1,2 ст.158 СК України та п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866, задовольняє позов.

Керуючись ст.ст.12,13,19,81,131,223,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, третя особа ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати розпорядження Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 01 липня 2024 року № 211-р «Про визначення ОСОБА_2 порядку спілкування з дітьми, ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ».

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду впродовж 30 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева