Справа № 369/4030/25
Провадження № 2-о/369/355/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26.08.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

з участю секретаря судового засідання Гуленко Я.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу - трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_2 . Свої вимоги мотивувала тим, що досягнувши пенсійного віку звернулась до відділення обслуговування громадян ГУ Пенсійного фонду України у Київській області з метою написання заяви про оформлення пенсії по вислузі років. Під час вивчення оригіналів її документів, працівником зазначеного відділу було відмовлено у прийнятті документів, оскільки на першій сторінці трудової книжки запис про виправлення неправильно зазначеного імені зроблено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 27.07.1993 № 58, а саме: не повністю зазначено документ, на підставі якого було проведено зміну імені в трудовій книжці, а саме не зазначено серії та номеру паспорту, коли та ким було його видано, а зазначено лише, що ім`я змінено на підставі паспорту. Оскільки в інший спосіб внести виправлення у трудову книжку можливості немає, тому змушена звернутись із означеною заявою до суду.

Просила суд:

встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_2 .

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, 22.07.2025 її представник - адвокат Маліченко Л.Т. подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Від зацікавленої особи відзив до суду не надходив, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в судове засідання не з`явився.

Суд відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 , про що Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 17 листопада 1969 року в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис №298.

Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища прослідковується, що ОСОБА_1 31 липня 1987 року вийшла заміж та змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ),18 листопада 1995 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_7 і після одруження їй присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

Із копії трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що вона була заведена на ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пізніше помилку намагалися виправити, але під час виправлення не повністю зазначено документ на підставі якого було проведено зміну імені в трудовій книжці, а саме не зазначено серії та номеру паспорту, коли та ким було його видано, а зазначено лише, що ім`я змінено на підставі паспорту.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як передбачено у пункті 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Аналогічна норма була передбачена і у пунктах 5, 18 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 16.11.1973 №529 «Про трудові книжки робітників і службовців» (чинної на час видачі трудової книжки заявнику), яка втратила чинність згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 1.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

З наведеного вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції №58 до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Водночас, законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За наведеного, встановлення належності трудової книжки заявниці надасть їй право звернутися до органів Пенсійного фонду України за призначенням пенсії .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Розбіжність в імені особи, зазначеній у документі, що підтверджує стаж роботи, є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документах, відповідно до чинного законодавства, усунення якого є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу - трудової книжки, має для неї юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей позбавляє її можливості оформити пенсію по вислузі років, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

У даному випадку встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, оскільки суд не встановлює факт наявності трудового стажу для призначення пенсії заявниці, а законом прямо віднесено встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів до справ окремого провадження.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 733/324/21.

Отже, оскільки у трудовій книжці заявниці допущено помилку у зазначенні її імені, що не може бути виправлено шляхом внесення змін до такої, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 258, 259, 263-265, 293, 294, 354 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_2 .

Інформація про заявника:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 серпня 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ