Справа № 157/1318/24
Провадження №2/157/76/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,

представника позивача Голярчук А.А.,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 99 308 гривень 10 копійок.

Позов мотивовано тим, що 28.07.2022 ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту. Також 28.07.2022 відповідач власноручно підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі - договір) та погодив такі умови: 1) тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн (п.1.2. Договору); 2) тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3) строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4) процентна ставка, відсотків річних: 40,8% (п.1.3 Договору); 5) кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 6) розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7) проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач підписав власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер НОМЕР_1 , строк дії - 06/26, тип - Універсальна GOLD, а в подальшому 28.08.2023 відповідач отримав картку номер НОМЕР_2 , строк дії - 02/27, тип - Універсальна GOLD, що підтверджується випискою по рахунку.

Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, а тому згідно з Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженим постановою НБУ №164 від 29.07.2022, відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.

За умовами кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, а саме згідно п. 1.4. шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредитну картку(-ки), кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Відповідач перестав вносити кошти посилаючись на спірні, на його думку, операції, які були проведені по його картці номер НОМЕР_1 за 25.08.2023 (переказ із карти). В ході перевірки цієї інформації встановлено, що 2023-08-25 зафіксоване звернення клієнта ОСОБА_1 , яке було направлено на перевірку фахівцям.

У ході перевірки, було встановлено такі обставини. Клієнт не підтверджує списання від: 25/08/2023 16:47:34 25/08/2023 P10 S DB -11,372.97 UAH -11,050.00 -322.97 -11,088.60 CP980H48 UKR ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. /DAS=P24AD4049/ /DAI=12058740/ /DA20=2/ (З КАРТИ НОМЕР_1 НА КАРТУ НОМЕР_3 ) Переказ на картку Приватбанку через Приват24. Одержувач: ОСОБА_2

- 25/08/2023 16:47:57 25/08/2023 P10 S DB -11,433.00 UAH -11,100.00 -333.00 -22,521.60 CP980H48 UKR ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. /DAS=P24AD7121/ /DAI=12058740//DA20=2/(З КАРТИ НОМЕР_4 ) Переказ на картку Приватбанку через Приват24. Одержувач: ОСОБА_2

- 25/08/2023 16:48:28 25/08/2023 P10 S DB -15,501.50 UAH -15,050.00 -451.50 -38,023.10 CP980H48 UKR ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. /DAS=P24AD9030/ /DAI=12058740/ /DA20=2/ (З КАРТИ НОМЕР_4 ) Переказ на картку Приватбанку через Приват24. Одержувач: ОСОБА_2

- 25/08/2023 16:48:50 25/08/2023 P10 S DB -15,553.00 UAH -15,100.00 -453.00 -53,576.10 CP980H48 UKR ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. /DAS=P24AD0493/ /DAI=12058740/ /DA20=2/ (З КАРТИ НОМЕР_1 НА КАРТУ НОМЕР_3) Переказ на картку Приватбанку через Приват24. Одержувач: ОСОБА_2

- 25/08/2023 16:49:10 25/08/2023 P10 S DB -15,604.50 UAH -15,150.00 -454.50 -69,180.60 CP980H48 UKR ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. /DAS=P24AD3215/ /DAI=12058740/ /DA20=2/ (З КАРТИ НОМЕР_1 НА КАРТУ НОМЕР_3) Переказ на картку Приватбанку через Приват24. Одержувач: ОСОБА_2

- 25/08/2023 16:49:31 25/08/2023 P10 S DB -15,656.00 UAH -15,200.00 -456.00 -84,836.60 CP980H48 UKR ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. /DAS=P24AD9865/ /DAI=12058740/ /DA20=2/ (З КАРТИ НОМЕР_4 ) Переказ на картку Приватбанку через Приват24. Одержувач: ОСОБА_2

- 25/08/2023 16:51:02 25/08/2023 P10 S DB -14,471.50 UAH -14,050.00 -421.50 -99,308.10 CP980H48 UKR ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТIВ. /DAS=P24AD5576/ /DAI=12058740/ /DA20=2/ (З КАРТИ НОМЕР_4 ) Переказ на картку Приватбанку через Приват24. Одержувач: ОСОБА_2.

Також перевіркою встановлено, що клієнт ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , будучи введеним третіми особами в оману, власноруч 25.08.2023 переказав кошти зі своїх карткових рахунків № НОМЕР_1 . Клієнту зателефонували, попросили сказати код з повідомлення, представились представниками Київстару. Клієнт продиктував код і в нього пішли списання грошей. Після цього ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою про шахрайство до поліції. Операції проведено через Приват24. Кошти 25.08.2023 з карти НОМЕР_1 через Приват24 були переведені на карту № НОМЕР_3 клієнта ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_6 ) та зняті в банкоматі A7203994 (HAHARINA, 25-A, KRYVYI RIH, UA). Отримувач ОСОБА_2 тел. НОМЕР_7 - не контактний, картка НОМЕР_3 - обмежена.

Аналізом логів входів у Internet Banking Приват24 (далі Приват24) клієнта за номером НОМЕР_13 зафіксовано вхід з нетипового пристрою - IPHONE; CPU IPHONE OS 16_3 LIKE MAC OS X). Довірений пристрій PHONE BV4900PRO| BLACKVIEW ANDROID, 12 97D43DCA38A634BB. Логін та пароль входу в Приват24 не змінювалися. Авторизацію підтверджено в мобільному додатку Приват24: 2023-08-25 16:31:37 контакт проведено (OK) НОМЕР_8 P24WEB authorization.

Враховуючи, що вхід в обліковий запис Приват24 клієнта ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 здійснений із різних пристроїв без зміни логіна й паролю входу, можна зробити висновок про компрометацію клієнтом власних персональних даних входу в Приват24 по дзвінку третіх осіб, що призвело в подальшому до проведення оскаржувальних операцій. Вина банку в проведених операціях по картці відсутня.

Невід`ємною частиною договору банківського обслуговування є Умови і правила надання банківських послуг (далі - Умови), розміщені на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет, які були підписані відповідачем 28.07.2022.

Відповідно до п.1.1.1.70. Умов фінансовий номер телефону клієнта - це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також у Приват24 (у разі зміни логіна користувача).

Згідно з п. 1.1.2.1.10. Умов для уникнення неправомірних операцій з рахунками клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення фінансового номеру телефону клієнта та/або доступу до програмних комплексів банку. В разі втрати клієнтом фінансового номеру телефону, підозри доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із фінансовим номером телефону клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення банку. На підставі звернення клієнта про зазначений факт банк знімає з номера телефону клієнта ознаку «Фінансовий» та блокує акаунт клієнта в системі «Приват24» з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками клієнта.

За змістом пункту 2.1.4.12.3. Умов банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних.

Пунктами 2.1.4.12.4., 2.1.4.12.5., 2.1.4.12.6. Умов передбачено, що клієнт несе повну відповідальність за усі операції, які здійснюються за допомогою карток, які є електронним платіжним засобом, емітованим для обслуговування його рахунку. Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Клієнт несе відповідальність за всі операції (в тому числі операції у сфері електронної комерції, мото-операції), що здійснюються з картками, у тому числі наданими банком його довіреним особам.

Також, за пунктами 2.1.4.12.8., 2.1.4.12.9. Умов у разі, якщо клієнт дає згоду на проведення операцій з картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. За пунктом 2.1.4.12.9. клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в Стоп-лист платіжною системою.

Таким чином, позивач вважає відмову відповідача від сплати за кредитом необґрунтованою і такою, що суперечить умовам і правилам банку та чинного законодавства. В порушення умов договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом або виконуючи зобов`язання частково, відповідач порушує зобов`язання за цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.3.5. договору сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань із погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі статей 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день із моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту він зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Тобто сторони згідно зі ст. 212 ЦК України передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту.

Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, то відповідно до п. 1.5. та п. 2.1.1.2.12. договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту, сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60% - для картки «Універсальна». Таким чином, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 02.07.2024 має заборгованість 99 308 грн 10 к., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 28 липня 2022 року в розмірі 99 308 грн 10 к. та сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 к.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав. Вказав, що він є клієнтом АТ КБ «Приватбанк», систематично користується його послугами, у тому числі має два карткових рахунки: для отримання заробітної плати та кредитну картку. На момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 мав у користуванні кредитну картку типу «Універсальна Gold» номер НОМЕР_1 , а також картку для отримання заробітної плати за номером НОМЕР_10. До вказаних карткових рахунків був прив`язаний фінансовий номер ОСОБА_1 : НОМЕР_8 .

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України. Після чергового повернення із бойового завдання, а саме 25 серпня 2023 року, коли він перебував у районі населеного пункту Новомиколаївка Запорізької області, біля 14 години 38 хвилин (точний час відповідач не пригадує) на його мобільний номер телефону НОМЕР_8 зателефонувала невідома йому особа, котра представилася оператором ПрАТ «Київстар» та з метою запобігання блокування номера мобільного телефону попросила назвати цифровий чотиризначний код, який йому надійшов на телефон. Оскільки ОСОБА_1 після бойового виходу внаслідок психоемоційного напруження та фізичної втоми ще не в повній мірі міг усвідомлювати навколишні події, то назвав вказаний код. Відразу після цього, зрозумівши свою помилку, ОСОБА_1 зателефонував до оператора ПрАТ «Київстар» за сервісним номером та при спілкуванні із ним дізнався, що фактично відбувся перевипуск його CIM-картки, що номер телефону НОМЕР_8 йому уже не належить, а належить іншій особі на умовах контракту. Після цього ОСОБА_1 уже не міг жодним чином користуватися своїм мобільним номером, у тому числі зайти в будь-які свої застосунки, які були прив`язані до номера телефону НОМЕР_8 , у тому числі в Приват24, месенджери.

Після цього, з метою запобігти шахрайським діям невідомих зловмисників ОСОБА_1 зі свого другого номера мобільного зв`язку НОМЕР_9 зателефонував до своєї сестри в місто Камінь-Каширський Волинської області та попросив піти у місцеве відділення АТ КБ «Приватбанк», де дізнатися про стан його рахунків та повідомити про перевипуск його СIМ-картки зловмисниками. Від сестри ОСОБА_1 дізнався, що зловмисники шахрайським чином уже зняли з його рахунків 140 тисяч гривень.

Також з метою попередження шахрайських дій ОСОБА_1 зі свого номера телефону НОМЕР_9 зателефонував у сервісний номер АТ КБ «Приватбанк» 3700. Однак, він неодноразово отримував відповідь, що номер телефону, з якого він здійснює дзвінок, не є фінансовим номером клієнта АТ КБ «Приватбанк», а тому він намагався повідомити про дії шахраїв орієнтовно упродовж двох годин, коли нарешті його вислухали та прийняли повідомлення про шахрайські дії.

Після цього ОСОБА_1 повідомив про вчинене кримінальне правопорушення до відділення поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, де 26 серпня 2023 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та зареєстровано кримінальне провадження №0000126.

Як з`ясувалося пізніше, невідомі йому зловмисники без його дозволу та відому зняли 99 592 грн 47 к. (з урахуванням комісії банку) з кредитної картки номер НОМЕР_1 та 41205 грн з картки для отримання заробітної плати номер НОМЕР_10. При цьому, ОСОБА_1 жодній третій особі не повідомляв, ані логін та пароль до свого акаунту в Приват24, ані пін-коди до своїх карткових рахунків, також не передавав третім особам пластикові картки.

Таким чином, втрата ОСОБА_1 коштів сталася з прямої вини АТ КБ «Приватбанк», який внаслідок недосконалої системи безпеки та втрати конфіденційної інформації клієнта про його логін, пароль, пін-коди до карток тощо, що допомогло зловмисникам пройти автентифікацію, допустив здійснення неакцептованої операції з грошовими коштами.

З метою встановлення для надавачів платіжних послуг вимог щодо порядку застосування автентифікації і посиленої автентифікації та забезпечення електронної взаємодії між суб`єктами платіжних операцій Правління Національного банку України постановою №58 від 03 травня 2023 року затвердило «Положення про автентифікацію та застосування посиленої автентифікації на платіжному ринку».

Відповідно до п. 9 Положення процедура автентифікації повинна включати механізми моніторингу спроб несанкціонованих або шахрайських дій з використанням вразливих платіжних даних. Також ця процедура повинна передбачати перевірку, чи має користувач платіжних послуг право доступу до рахунку. Механізми і процедури моніторингу операцій з переказу коштів повинні враховувати кожний із таких факторів ризику: 1) списки пошкоджених, скомпрометованих або викрадених елементів автентифікації; 2) суму кожної платіжної операції; 3) сценарії шахрайства під час надання платіжних послуг; 4) ознаки зараження зловмисним програмним забезпеченням під час будь-яких сеансів процедури автентифікації; 5) нетипове (аномальне) використання багатоцільового пристрою або програмного забезпечення для здійснення автентифікації.

Згідно з п. 37 Положення надавач платіжних послуг та інші задіяні у відповідній платіжній операції надавачі платіжних послуг мають право не вимагати застосування посиленої автентифікації користувачів платіжної послуги за умови дотримання вимог пунктів 8 та 9 глави 2 розділу І цього Положення в таких випадках: 1) сума дистанційної платіжної операції не перевищує 2000 гривень; 2) загальна сума попередніх платіжних операцій, ініційованих платником з часу застосування останньої посиленої автентифікації користувача платіжної послуги, не перевищує 10 000 гривень або кількість попередніх операцій, ініційованих платником з часу застосування останньої посиленої автентифікації користувача платіжної послуги, не перевищує п`яти послідовних окремих операцій.

Відповідно до п. 66 Положення відповідальність за здійснення безпечного пов`язування особи користувача платіжної послуги з вразливими платіжними даними покладається на надавача платіжних послуг. Межі такої відповідальності включають приміщення надавача платіжних послуг, інтернет-середовище, що надається надавачем платіжних послуг, або інші захищені вебсайти, що використовуються надавачем платіжних послуг та його автоматизованими сервісами, а також ризики, пов`язані з багатоцільовими пристроями та програмним забезпеченням для цілей автентифікації, які використовуються під час процесу автентифікації.

У позовній заяві позивач вказав, що типовим (довіреним) пристроєм ОСОБА_1 є PHONE BV4900PRO/BLACKVIEW ANDROID, 12 97D43DCA38A634BB/. Однак, банк зафіксував вхід у Приват24 з нетипового пристрою - IPHONE; CPU IPHONE OS 16 3 LIKE MAC OS X. Окрім того, з позовної заяви також слідує, що в подальшому зловмисники отримали кошти готівкою, які незаконно зняли з рахунків ОСОБА_1 в банкоматі в місті Кривий Ріг. У вказаному населеному пункті ОСОБА_1 ніколи не був, а тому він є нетиповим для нього.

Також, згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 зловмисники здійснювали зняття коштів із його рахунку сімома окремими операціями, сума кожної із яких коливається від 11 до 15 тисяч гривень. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» повинен був відслідкувати всі ризики, які наявні у випадку зняття коштів із рахунку ОСОБА_1 , а саме: вхід до акаунту Приват24 з нетипового пристрою; суму кожної дистанційної операції, яка перевищує 2000 грн; нетипові (аномальні) витрати або нетипова (аномальна) поведінкова модель платника; місцезнаходження платника, яке зафіксовано вперше (місто Кривий Ріг); місцезнаходження отримувача в зоні підвищеного ризику (місцезнаходження, де раніше траплялися шахрайські операції). АТ КБ «Приватбанк» повинен був застосувати посилену автентифікацію користувача та реконсиляцію кожної операції, чого зроблено не було виключно з вини надавача платіжних послуг та всупереч вимогам чинного законодавства.

Крім того, у позовній заяві позивач стверджує, що логін і пароль входу в Приват24 не змінювався, а тому саме ОСОБА_1 скомпрометував вказані дані. Таке твердження не відповідає дійсності. ОСОБА_1 жодним третім особам не передавав дані щодо логіну, паролю до акаунту в Приват24, номера пін-кодів до банківських карток, а також номера самих рахунків. Банк не надав жодних доказів протилежного, оскільки таких доказів не існує.

Враховуючи поширеність в останні роки вчинення шахрайств з клієнтами АТ КБ «Приватбанк», відповідач вважає, що саме внаслідок недосконалої системи безпеки, невиконання вимог чинного законодавства та недобросовісної (зловмисної) поведінки окремих працівників АТ КБ «Приватбанк» персоналізована інформація щодо клієнтів банку потрапляє до рук злочинців, які в подальшому за допомогою шахрайських схем здійснюють незаконне заволодіння коштами.

Просить відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що з приводу повідомлення відповідача про заволодіння коштами з його картки третіми особами шахрайським шляхом була проведена перевірка, в ході якої встановлено, що клієнт не підтверджує списання коштів від 25.08.2023. ОСОБА_1 , будучи введеним третіми особами в оману, власноруч 25.08.2023 переказав кошти зі своїх карткових рахунків № НОМЕР_1 . Клієнту зателефонували попросили сказати код з повідомлення представились представниками Київстару. Клієнт продиктував код і в нього пішли списання грошей. Після цього, ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою про шахрайство до поліції. Операції проведено через Приват24. Кошти 25.08.2023 з карти НОМЕР_1 через Приват24 були переведені на карту № НОМЕР_3 клієнта ОСОБА_2 (ІН: НОМЕР_6 ) та зняті в банкоматі A7203994 (HAHARINA, 25-A, KRYVYI RIH, UA). Отримувач ОСОБА_2 тел. НОМЕР_7 - не контактний, картка НОМЕР_3 - обмежена.

Враховуючи, що вхід в обліковий запис Приват24 клієнта ОСОБА_1 був здійснений із різних пристроїв без зміни логіна і паролю входу, можна зробити висновок про компрометацію клієнтом власних персональних даних входу в Приват24 по дзвінку третіх осіб, що призвело в подальшому до проведення оскаржуваних операцій. Вина банка в проведених операціях по картці відсутня.

Позивач вважає відмову відповідача від сплати за кредитом необґрунтованою і такою, що суперечить умовам і правилам банку та чинного законодавства. Відкрите кримінальне провадження за заявою відповідача не є підставою звільнення останнього від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Більше того, за результатами розгляду кримінальної справи та в разі винесення судом вироку, відповідач має право відшкодувати кошти шляхом стягнення з винної особи, якщо така буде встановлена.

На зараз відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що відрахування коштів із кредитної картки ОСОБА_1 відбулося з його вини. Він сам повідомив сторонній особі свій логін і пароль доступу до банківського рахунку. Кошти, що були відраховані із картки для виплат, банк повернув відповідачу, оскільки ці кошти були застраховані. Кошти на кредитній картці не були застраховані, а тому відповідачу не повернуті.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що відрахування коштів із кредитної картки відповідача відбулося з вини банку та недосконалої системи захисту, що дало можливість шахраям зняти кошти із банківської картки ОСОБА_1 . Відповідач не повідомляв стороннім особам свій логін і пароль доступу й доказів цьому немає. Банк визнав, що вхід у додаток «Приват24» на сторінку ОСОБА_1 відбувся з нетипового багатоцільового пристрою, однак система захисту банку не здійснила посилену автентифікацію, як це передбачено Положенням про автентифікацію за застосування посиленої автентифікації на платіжному ринку. Списання коштів відбувалося платежами в сумі більше 2000 гривень, що також вимагає посиленої автентифікації. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 28 липня 2022 року ОСОБА_1 приєднався до публічного кредитного договору шляхом підписання Заяви від 28.07.2022 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» і в такий спосіб уклав із позивачем договір про надання банківських послуг. За умовами договору відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом до 200 000 гривень (а.с. 25).

У заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_1 діє на підставі власного волевиявлення, підписанням заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які разом становлять договір банківського рахунку (далі - Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Підписанням заяви відповідач підтвердив, що банк надав йому інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк», що стало приводом для звернення до суду з цим позовом.

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» обґрунтовувало свій позов про стягнення заборгованості за тілом кредиту тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, користувався коштами кредитного ліміту, вчасно повертав їх, сплачував відсотки, однак згодом припинив своєчасно сплачувати кошти на погашення кредитної заборгованості.

На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «Приватбанк» надало суду копію Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 28.07.2022 (а.с. 25), виписку за договором за період 01.07.2022 - 02.07.2024 (а.с. 20), розрахунок заборгованості за договором №б/н від 28.07.2022 (а.с. 19), паспорт споживчого кредиту (а.с. 21).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 28.07.2022 року у відповідача ОСОБА_1 існує заборгованість за тілом кредиту в сумі 99 308 гривень 10 копійок (а.с. 19). З цього ж розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами в березні 2023 року, після чого сплатив суму кредиту та нарахованих відсотків у квітні 2023 року. Наступне списання коштів з карткового рахунку відбулося 25.08.2023 в сумі 99 308 гривень 10 копійок.

З повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 22.10.2024 (а.с. 103, 114) та відповіді позивача на запит суду від 26.11.2024 (а.с. 134) встановлено, що за повідомленням ОСОБА_1 про несанкціоноване зняття коштів банк провів службову перевірку, в ході якої встановлено, що відповідач не підтверджує списання кошів з його карткового рахунку за 25 серпня 2023 року. Клієнту ОСОБА_1 зателефонували й попросили сказати код з повідомлення, назвавшись представниками Київстару. Клієнт продиктував код і нього пішло списання грошей. Вводився логін, пароль, авторизацію підтверджено в мобільному додатку Приват24 нетипового пристрою. Тобто спрацювала 2-х факторна система автентифікації. Кошти 25.08.2023 з картки № НОМЕР_10 через Приват24 були переведені на картку № НОМЕР_11 , яка внесена до списку скомпрометованих карток інших банків. Кошти з картки № НОМЕР_1 через Приват24 були переведені на картку № НОМЕР_3 клієнта ОСОБА_2 та зняті в банкоматі А7203994 стороннього банку в м. Кривий Ріг, отримувач ОСОБА_2 . За результатами перевірки банк встановив, що кошти з карткових рахунків клієнта ОСОБА_1 у загальній сумі 140 513 грн 10 к. були списані з вини клієнта, який передав конфіденційну інформацію шахраям.

З листа ПрАТ «Київстар» від 04.12.2024 встановлено, що електронні комунікаційні послуги по телефонному номеру НОМЕР_12 , який згідно з матеріалами справи є фінансовим номером ОСОБА_1 , у період часу з 00 год 00 хв до 15 год 25 хв 25.08.2023 надавалися на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар», знеособлено (анонімно), без укладання письмового договору або реєстрації, відповідно до порядку ідентифікації кінцевих користувачів послуг, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 07.12.2022 №235, та за жодною особою зареєстрований не був. З 15 години 25 хвилин по 23 годину 59 хвилин 25.08.2023 електронні комунікаційні послуги по телефонному номеру НОМЕР_12 надавалися відповідно до публічного договору і вказаний номер був зареєстрований за абонентом передплаченого зв`язку - фізичною особою ОСОБА_2 .

За заявою ОСОБА_1 26.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння грошовими коштами шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки й розпочато кримінальне провадження за №0000126 (а.с. 55).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання та його умови розробляє підприємець (в цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами підставності своїх вимог з огляду на таке.

У відповідності до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд бере до уваги висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі №552/2819/16-ц (провадження №61-1396св18) вказано, що «Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15.

У постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі №127/23496/15-ц (провадження №61-3239св18) та від 20 червня 2018 року в справі №691/699/16-ц (провадження №61-16504св18) вказано, що «Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц (провадження №61-17629св18) зазначено, що «Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15.

Наведені правові позиції визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22.

Посилання АТ КБ «Приватбанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що відповідач втрачав та/або сприяв незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З листів АТ КБ «Приватбанк» від 26.11.2024 та ПрАТ «Київстар» від 04.12.2024 не вбачається, що ОСОБА_1 повідомив третій особі або в інший спосіб розголосив інформацію про свій логін, пароль входу до мобільного додатку Приват24, ПІН-код картки чи іншу інформацію, яка дає можливість доступу до карткового рахунку та розпорядження наявними на ньому коштами.

Тому, на думку суду, позивач не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 25.08.2023 щодо перерахування з його карткового (кредитного) рахунку грошових коштів на загальну суму 99 308 гривень 10 копійок.

Факт звернення ОСОБА_1 до банку про виявлення спірної транзакції, а так само його звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій свідчить про те, що у відповідача дійсно була відсутня воля на вчинення такого перерахування. Списання грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції, оскільки, виявивши безпідставне списання грошових коштів, відповідач невідкладно повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів.

З огляду на викладене у задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні позову, залишає за позивачем понесені ним судові витрати.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, статтями 207, 526, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

У задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», вул. Грушевського, буд. 1д, м. Київ, 01001, код в ; відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне рішення суду складено 22 серпня 2025 року.

Головуючий: Б.С. Гамула