Справа № 950/2970/24
Провадження № 2/950/74/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Косолапа В.М.,

за участі секретаря судового засідання Лєсної Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника Лебединської міської ради Марченко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, у приміщенні суду в м. Лебедині цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Лебединської міської ради Сумської області, ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсними рішень та державних актів,

в с т а н о в и в:

Адвокат Бровко Руслан Миколайович, в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Лебединської міської ради Сумської області, ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у якому просить:

- визнати недійсним рішення VII сесії XXIV скликання Штепівської сільської ради народних депутатів від 07.05.2003 в частині передачі земельної ділянки площею 0,1162 га (кадастровий номер :01:001:1193) у приватну власність ОСОБА_7 правонаступником (спадкоємцем) якого є ОСОБА_4 ; - визнати недійсним державний акт Серії СМ № 193555 від 04.12.2006 на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:1193;

- визнати недійсним рішення VII сесії XXIV скликання Штепівської сільської ради народних депутатів від 07.05.2003 в частині передачі земельної ділянки площею 0,2357 га (кадастровий номер :01:001:0194) у приватну власність ОСОБА_7 правонаступником (спадкоємцем) якого є ОСОБА_4 ; - визнати недійсним державний акт Серії СМ № 193558 від 04.12.2006 на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0194.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Зазначений будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:1193. Позивачу належить 1/4 частина такої земельної ділянки на підставі договору дарування від 11.05.2024.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯК № 460146 від 23.04.2012 власниками земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1193 є: ОСОБА_8 (кв. АДРЕСА_3 , теперішній власник позивач), ОСОБА_5 (кв. АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 (кв. АДРЕСА_5 ), ОСОБА_7 (кв. АДРЕСА_6 , спадкоємцем якого є ОСОБА_4 ).

У зв`язку з розглядом справи № 950/968/22 позивачу стало відомо про наявність державного акту від 04.12.2006 на цю ж земельну ділянку, відповідно до якого її власниками є тільки ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Позивач вважає недійсним рішення Штепівської сільської ради народних депутатів від 07.05.2003 та виданий на його підставі державний акт, оскільки таке рішення порушує права інших власників квартир, в тому числі позивача.

Згідно з технічним паспортом на будинок від 17.10.1989, кількість квартир у будинку 4. Представник зазначає, що рішення Штепівської сільської ради народних депутатів від 07.05.2003 фактично унеможливлює користування позивачем земельною ділянкою на якій розташовується такий будинок, яка також є прибудинковою територією.

Штепівська сільська рада ухвалила два взаємовиключні рішення від 07.05.2003 та від 14.06.2011, а державні акти були видані на одну і ту саму земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1193.

Також представник зазначає, що наявність права власності на земельну ділянку тільки у двох власників квартир порушує принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та багатоквартирного будинку про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 689/26/17.

Крім того представник зазначає, що відповідно до державного акту Серії СМ № 193558 від 04.12.2006 ОСОБА_4 є власником успадкованої земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0194. Позивач вважає таку земельну ділянку продовженням земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1193 на якій розташовано багатоквартирний будинок та яка виконує функції прибудинкової території.

Цільове призначення земельної ділянки визначено як «для ведення особистого селянського господарства», однак відповідно до витягу з ДЗК її цільове призначення «землі житлової та громадської забудови». На думку представника позивача, сільська рада неправомірно встановила цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0194 та передала її у приватну власність ОСОБА_7 . Враховуючи її розташування на землях житлової та громадської забудови, така земельна ділянка може знаходитись виключно у спільній власності співвласників багатоквартирного будинку. На такій земельній ділянці розміщені господарські будівлі та споруди, які належать кожному із власників квартир у будинку.

20.10.2010 Штепівською сільською радою було ухвалено рішення № 88 про надання дозволу на будівництво надвірних будівель на підставі якого було розроблено будівельний паспорт та попереднім власником здійснено прибудову до вже існуючого сараю та будівництво нового сараю, що відображено на плані забудови земельної ділянки. Таке будівництво проведено на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0194, яка належала ОСОБА_7 , правонаступником якого є ОСОБА_4 . Один із сараїв був побудований на початку 90-х років з моменту вселення в будинок належав сім`ї позивача. Дозвіл на будівництво надано за адресою: АДРЕСА_1 , що означає, що земельна ділянка :01:001:0194 не може перебувати у приватній власності власника однієї із квартир, оскільки унеможливлює користування позивачем та іншими співвласниками належним їм майном (сараями та погребами).

Ухвалою від 09.10.2024 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 28.10.2024 судом витребувано необхідні для розгляду справи докази.

Ухвалою від 31.01.2025 призначено земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою від 13.05.2025 задоволено клопотання експерта, надано в його розпорядження додаткові матеріали для проведення експертизи. Ухвалою від 12.06.2025 провадження у справі поновлено.

Ухвалою від 02.07.2025 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Зазначив, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, оскільки існує державний акт відповідно до якого земельна ділянка під будинком перебуває у власності лише ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Зазначені відомості відповідачу стали відомі у зв`язку з розглядом іншої справи за позовом ОСОБА_4 . Земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0194 вважає прибудинковою територією, також на ній розміщені сараї, побудовані ще на початку 90-х років та сараї, побудовані батьком позивача. Однак ОСОБА_4 перешкоджає позивачу у користуванні своїм майном, зокрема сараями та погребами, які в них розміщені.

Лебединська міська рада Сумської області відзиву на позов не подала. Представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зазначив, що рішеннями сільської ради співвласникам будинку в АДРЕСА_1 були передані відповідні земельні ділянки, чим забезпечено їх права у повному обсязі, а тому міська рада як правонаступник Штепівської сільської ради не може відповідати за ухвалені рішення.

ОСОБА_4 та її представник у судове засідання не з`явились, відзиву на позов не подали. 16.12.2024 представник направила до суду заяву у якій позовні вимоги визнала.

ОСОБА_3 та треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем їх проживання.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно з договором дарування від 22.10.2011 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 подарували ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Лебединського районного нотаріального округу Жураховським Д.В., зареєстровано в реєстрі за № 1257 (т. 1 а.с. 28).

Право власності на 3/4 частини квартири зареєстровано за ОСОБА_2 30.11.2011, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав (а.с. 30). Крім того, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.03.1995 № 1331, ОСОБА_2 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 25).

Таким чином з моменту реєстрації права власності за договором дарування позивач є єдиним власником зазначеної квартири, що також підтверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.09.2024 (т. 1 а.с. 33).

Також, згідно з договором дарування від 11.05.2024 ОСОБА_8 подарував ОСОБА_2 1/4 земельної ділянки площею площею 0,1162 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Земельна ділянка надана дарувальнику для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:1193. Договір посвідчено приватним нотаріусом Лебединського районного нотаріального округу Жураховським Д.В., зареєстровано в реєстрі за № 787 (т. 1 а.с. 13-14).

Право власності на 1/4 земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1193 зареєстровано за позивачем 11.05.2024, що підтверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2024 (т. 1 а.с. 62).

Слід зазначити, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1193 належало ОСОБА_11 (дарувальнику) на підставі державного акту Серії ЯК № 460146 (т. 1 а.с. 15, т. 2 а.с. 53). Згідно з додатком до указаного державного акту, співвласниками земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1193 є: ОСОБА_8 (1/4), ОСОБА_5 (1/4), ОСОБА_3 (1/4), ОСОБА_7 (1/4) (т. 1 а.с. 16).

Згідно витягу із Державного земельного кадастру від 12.04.2025 земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1193 відноситься до земель житлової та громадської забудови, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 2 а.с. 39-44).

У 2011 році на таку земельну ділянку ДП «СУМИГЕОДЕЗКАРТОГРАФІЯ» була виготовлена технічна документація (т. 1 а.с. 102-121).

Як свідчить зміст такого документа, документація розроблена для посвідчення права власності на земельну ділянку ОСОБА_8 (1/4), ОСОБА_5 (1/4), ОСОБА_3 (1/4), ОСОБА_7 (1/4).

У пояснювальній записці зазначено, що документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку розроблена на підставі рішення ІІІ сесії ХХІІ скликання від 28.06.1995 виконкому Штепівської сільської ради від 22.10.1993 № 33 (т. 1 а.с. 103 зворот. стор.).

Технічна документація містить копію такого рішення, яким ОСОБА_8 безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 загальною площею 0,17 га (т. 1 а.с. 107).

Рішенням Штепівської сільської ради від 14.06.2011 технічна документація на земельну ділянку в АДРЕСА_1 була затверджена, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 передано земельну ділянку площею 0,1162 га (т. 1 а.с. 106 зворот. стор.).

При цьому, як свідчить спірний державний акт Серії СМ № 193555 від 04.12.2006, право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 площею 0,1162 га, на підставі рішення VII сесії XXIV скликання Штепівської сільської ради народних депутатів від 07.05.2003 було передано ОСОБА_7 .

Згідно списку співвласників земельної ділянки, така належить ОСОБА_7 та ОСОБА_3 по 1/2 кожному (т. 1 а.с. 61).

Як свідчить інформація архівного відділу № 3 м. Лебедин Сумської районної державної адміністрації (лист від 23.02.2024 № 07-07/07) рішення Штепівської сільської ради VII сесії XXIV скликання від 07.05.2003 на зберіганні відсутнє (т. 1 а.с. 64).

Також, згідно з копією спірного державного акту Серії СМ № 193558 від 04.12.2006, право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 площею 0,2357 га, на підставі рішення VII сесії XXIV скликання Штепівської сільської ради народних депутатів від 07.05.2003 належить ОСОБА_7 . Зокрема зазначена земельна ділянка має кадастровий номер :01:001:0194 (т. 1 а.с. 63).

Згідно з витягом із Державного земельного кадастру від 21.04.2025 земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0194 відноситься до земель житлової та громадської забудови, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (т. 2 а.с. 45-50).

Рішенням Штепівської сільської ради від 20.10.2010 № 88 ОСОБА_8 : 1. надано дозвіл на добудову приміщення веранди до житлового будинку та будівництво надвірних будівель: сарай, сарай за адресою: АДРЕСА_7 ; 2. дозволено добудову житлового приміщення та будівництво надвірних будівель на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_7 і є у його володінні (т. 1 а.с. 34).

Згідно з висновком експерта № 10 від 04.06.2025 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи :

1. виявлені тотожність в лінійних розмірах, площі, конфігурації між державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим на підставі рішення Штепівської сільської ради VII сесії XXIV скликання від 07.05.2003, серія СМ № 193555 та державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим на підставі рішення Штепівської сільської ради VII сесії VІ скликання від 14.06.2011, серія ЯК № 460146 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1193, площею 0,1162 га;

2. господарські будівлі (сараї з умовним позначенням «2», «5» та «6» відображені на плані забудови земельної ділянки в АДРЕСА_7 , який є додатком до Будівельного паспорта) знаходяться на земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,2357 га з кадастровим номером :01:001:0194 (т. 2 а.с. 88-118).

Звернувшись до суду позивач стверджує, що належність права власності на земельну ділянку під будинком, в якому йому належить квартира, лише двом співвласникам порушує його права як співвласника такого будинку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 1, 3, 4, ст. 126 Земельного кодексу України (чинного на момент ухвалення рішення про передачу співвласникам будинку по 1/4 частині земельної ділянки) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, право власності на квартиру АДРЕСА_2 позивач та інші співвласники набули на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.03.1995.

Також, рішенням Штепівської сілської ради від 28.06.1995 ОСОБА_8 безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 загальною площею 0,17 га, однак відомості про видачу державного акту на підставі такого рішення відсутні.

Так, відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України (від 18.12.1990) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 689/26/17 зазначила, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Земельний кодекс України в нинішній редакції також містить норму, закріплену в ч. 1 ст. 120, відповідно до якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином набувши право власності на нерухоме майно квартиру у багатоквартирному будинку ОСОБА_8 набув і право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 в розмірах, необхідних для обслуговування такого майна, а саме як свідчить державний акт від 23.04.2012 в розмірі 1/4 її площі.

Тобто право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1193 ОСОБА_8 набув до 07.05.2003, а саме до моменту ухвалення рішення Штепівської сільської ради VII сесії XXIV скликання, і у подальшому на законних підставах подарував її позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно з п. «г» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Звернувшись до суду позивач просив визнати недійсним рішення Штепівської сільської ради VII сесії XXIV скликання від 07.05.2003 в частині передачі земельної ділянки площею 0,1162 га у приватну власність ОСОБА_7 , а також визнати недійсним державний акт Серії СМ № 193555 від 04.12.2006 про передачу у приватну власність ОСОБА_7 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1193.

Однак, копію рішення Штепівської сільської ради VII сесії XXIV скликання від 07.05.2003 позивач суду не надав, надавши відомості про його відсутність в архівах районної державної адміністрації.

Таким чином суд позбавлений можливості визнати недійсним таке рішення з огляду на його фактичну відсутність та відсутність відомостей про підстави його видання, предмет регулювання та коло осіб, яких воно стосується.

При цьому Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно з п. 1.1, 1.12 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 № 43 (чинної на момент видання державного акта), право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом: - на право власності на земельну ділянку; - на право постійного користування земельною ділянкою.

Складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об`єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки.

На момент розгляду справи рішення про передачу земельної ділянки у власність відсутнє, однак наявний державний акт, який посвідчує право власності на земельну ділянку і який порушує права позивача на належне йому майно земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1193.

При цьому Верховний Суд України у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2824цс15 вказав на те, що у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи вимогу ефективного захисту цивільних прав, з огляду на обставини даної справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині визнання недійсним державного акту Серії СМ № 193555 від 04.12.2006 про передачу у приватну власність ОСОБА_7 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1193 задовольнити.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним державного акту Серії СМ № 193558 від 04.12.2006 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0194, суд зазначає наступне.

Представник позивача зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0194 є фактично прибудинковою територією на якій розміщені господарські споруди (сараї), які належать позивачу та іншим співвласникам будинку, а тому така земельна ділянка не може належати одній особі. Також зазначає, що органом місцевого самоврядування ОСОБА_8 було надано дозвіл на будівництво цих сараїв.

Суд не погоджується із доводами представника в цій частині.

У пункті 3.27 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17.04.1992 № 44 зазначено, що основним типом житлової забудови у сільських населених пунктах є одно-, двоповерхова з присадибними ділянками і господарськими будівлями для ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням Штепівської сільської ради від 22.10.1993 № 33 ОСОБА_12 та ОСОБА_3 було передано земельні ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 в розмірі 0,15 га та 0,16 га відповідно, в тому числі 0,13 та 0,14 га земель для особистого підсобного господарства (т. 1 а.с. 108).

Згідно з витягом з ДЗК, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0194 має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0194 не є продовженням земельної ділянки :01:001:1193 та з огляду на її площу та форму не є прибудинковою територією.

Також суд звертає увагу на те, що позивач набув у власність за договором дарування квартиру АДРЕСА_2 та 1/4 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1193.

Однак відомостей про надвірні споруди, їх кількість, параметри, характеристики договори дарування не містять.

Згідно з положеннями Цивільного кодексу України право зводити будівлі на земельній ділянці належить саме власнику.

Посилання представника позивача на рішення сільської ради № 88 про надання дозволу на будівництво, як доказ наявності права власності на земельну ділянку, суд вважає необґрунтованими, оскільки таке рішення було ухвалено до моменту передачі ОСОБА_8 земельної ділянки у власність.

Крім того, аналіз плану забудови земельної ділянки від 2010 року та висновку експерта від 04.06.2025 в частині геометричних розмірів земельної ділянки свідчить про те, що спроектовані сараї перебувають за межами земельної з кадастровим номером :01:001:1193 оскільки глибина такої земельної ділянки складає 26,01 м, а сараї № 5, 6 та інші візуально перебувають поза межами такої позначки (т. 1 а.с. 36 зворот. стор., т. 2 а.с. 112, 113).

При цьому у 2011 році суміжні власники земельної ділянки погоджували її межі та повинні були розуміти, що сараї знаходяться за межами земельної з кадастровим номером :01:001:1193 (т. 1 а.с. 109).

За таких обставин позовні вимоги в цій частині суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Лебединської міської ради Сумської області, ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсними рішень та державних актів задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт Серії СМ № 193555 від 04.12.2006 на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:1193.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 01.09.2025.

Суддя Вадим КОСОЛАП