Справа № 489/649/22
Провадження №4-с/489/16/25
УХВАЛА

01 вересня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

за участі:

представників Інгульського ВДВС у м. Миколаєві ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) Тарасенко К.В., Маніло Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

встановив:

В квітні 2025 року ОСОБА_1 із застосуванням системи «Електронний суд» звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування скарги посилався на те, що 18.03.2025 державним виконавцем Маніло Н.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2/489/478/23 (489/649/22) від 09.05.2024 - про стягнення з нього на користь Державної судової адміністрації України 18 286,05 грн. При цьому скаржник вважає, що державним виконавцем було прийнято до виконання вказаний виконавчий документ із пропуском строку для пред`явлення такого до виконання. Вказує на те, що строк пред`явлення даного виконавчого листа до виконання - до 19.07.2024. Отримано вказаний виконавчий документ Інгульським ВДВС було 21.05.2024, що підтверджується повідомленням Ленінського районного суду м. Миколаєва, проте постанову про відкриття виконавчого провадження було винесено державним виконавцем лише 18.03.2025 - тобто майже через десять місяців після надходження такого виконавчого листа до відділу. На переконання ОСОБА_1 , отримавши 18.03.2025 виконавчий лист, який був відправлений 09.05.2024 та містив чітко визначений строк пред`явлення його до виконання - до 19 липня 2024 року, державний виконавець повинна була повернути його стягувачу без прийняття до виконання. Внаслідок протиправних дій виконавця щодо відкриття виконавчого провадження було порушено інші права боржника ОСОБА_1 - зокрема протизаконно накладено арешт на рахунки зі спеціальним режимом використання.

Боржник ОСОБА_1 зазначає про те, що 18.03.2025 державним виконавцем Інгульського ВДВС Маніло Н.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої було незаконно арештовано кошти його дітей, що знаходились на рахунках зі спеціальним режимом використання або належали безпосередньо дітям. Зокрема, було заблоковано кошти на рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», призначеному для державної програми «Пакунок малюка»; кошти на пенсійній картці АТ «Ощадбанк», куди надходять виплати по народженню дітей та допомога ВПО; власні кошти його доньки ОСОБА_2 на її особистій картці в Монобанку .

ОСОБА_1 вказує на те, що до того часу, які він дізнався про блокування його рахунків безпосередньо від банківських установ, будь-яких процесуальних документів від Інгульського ВДВС він не отримував - ані в електронному вигляді шляхом доставки документів до його особистого кабінету в системі «Електронний суд», ані в паперовому вигляді шляхом поштового відправлення. При цьому, одразу після отримання ним відомостей про блокування його рахунків, боржник ОСОБА_1 неодноразово звертався до Інгульського ВДВС з вимогою зняти арешт з його рахунків, які мають спеціальний режим використання, а також надати йому для ознайомлення документи виконавчого провадження.

ОСОБА_1 зазначає, що його законні вимоги залишились без задоволення, на свої неодноразові звернення відповіді він не отримав, працівники державної виконавчої служби перешкоджали в ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження (отримання його копій) навіть його представнику - адвокату. При цьому лише після надання ним доказів того, що його рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» відкрито саме за державною програмою «Пакунок малюка», державним виконавцем було вибірково знято арешт лише з цього рахунку - залишивши заблокованими інші «дитячі виплати».

Окремо боржник ОСОБА_1 вказував на те, що за адресою його фактичного проживання АДРЕСА_1 , державним виконавцем Інгульського ВДВС було надано доручення держаному виконавцю Первомайського ВДВС здійснити перевірку його майнового стану, що він вважає протизаконним тиском на нього.

Лише 27.03.2025, після багаточисельних скарг та звернень, боржник отримав вимогу про сплату боргу, та того ж дня здійснив оплату повної суми заборгованості, після чого державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак, на переконання боржника, обставина закінчення виконавчого провадження не спростовує грубі порушення зі сторони державного виконавця, які полягали у протиправному відкритті виконавчого провадження, накладенні арешту на рахунки боржника зі спеціальним режимом використання, чим було порушено права його дітей, а також ненаданні документів виконавчого провадження боржнику як в електронному вигляді, так і в паперовому.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд:

1)Визнати незаконною постанову державного виконавця Інгульського відділу держаної виконавчої служби у м. Миколаєві Маніло Нонни Вадимівни про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1;

2)Скасувати постанову державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Маніло Нонни Вадимівни про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 18 березня 2025 року;

3)Визнати неправомірними дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Маніло Нонни Вадимівни,вчинені як наслідок неправомірного відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, зокрема: неналежне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження; накладення арешту на кошти, на які заборонено звертати стягнення (соціальні виплати та кошти дітей); винесення постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; винесення постанови про стягнення виконавчого збору; винесення доручення про перевірку майнового стану за відсутності обґрунтованих підстав та з можливою метою тиску; відмов у наданні представнику боржника доступу до матеріалів справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2025 поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги до суду; прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); призначено скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні; витребувано у Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 489/649/22 (в тому числі, але не обмежуючись: всі заяви та звернення боржника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 ; усі відповіді, постанови та інші документи, винесені державним виконавцем Маніло Н.В.; документи, що підтверджують дату отримання відділом ДВС виконавчого листа); визначено, що судове засідання буде проведено за участі скаржника в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису.

Витребувані матеріалі надійшли на адресу суду 28.04.2025.

29.04.2025 на адресу суду від Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, згідно якого ДВС просить суд відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі № 489/649/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судового збору в дохід держави в розмірі 18 286,05 грн. 18.03.2025 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про арешт коштів боржника у межах суми стягнення. Копії вищезазначених постанов було направлено державним виконавцем за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі. При цьому відділ ДВС вказує на те, що твердження скаржника щодо пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є помилковим у зв`язку з тим, що відповідно до п. 10.2 розділу XIII «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Щодо тверджень боржника про те, що йому не було у встановленому законом порядку направлено копії постанов виконавчого провадження, відділ ДВС зазначає, що вони не відповідають дійсності, оскільки факт направлення таких постанов ОСОБА_1 у паперовому вигляді підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень та конвертом, який не повернувся не врученим. При цьому передача будь-яких документів до електронних кабінетів в ЄСІТС здійснюється автоматично після підписання таких документів КЕП. Боржнику ОСОБА_1 постанови виконавчого провадження були направлені двома вказаними способами. Окремо звертає увагу суду на неправдивість посилань скаржника на те, що його представника адвоката Бєліка В.Г. було обмежено в можливості отримання матеріалів виконавчого провадження. Державний виконавець надав представнику боржника ОСОБА_4 матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1 для ознайомлення, натомість останній вимагав від державного виконавця надати йому роздруковані копії виконавчого провадження, що не передбачено ЗУ «Про виконавче провадження», після чого адвокат Бєлік В.Г. відмовився від ознайомлення з матеріалами провадження, про що складено акт державного виконавця. Також Інгульський ВДВС вважає безпідставними та надуманими твердження ОСОБА_1 про те, що доручення від 24.03.2025 про проведення перевірки майнового стану боржника за адресою тимчасового проживання в м. Первомайськ є заходом можливого психологічного тиску з боку виконавця,оскільки такі дії прямо передбачено ЗУ «Про виконавче провадження».

Щодо накладення арешту на банківські рахунки боржника, ДВС вважає за необхідне пояснити наступне. Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти боржника. Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову про арешт коштів боржника, повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на який заборонено накладення арешту, повідомити про це виконавця та повернути відповідну постанову без виконання. Однак АТ КБ «ПриватБанк» не повідомив державного виконавця, що на рахунок, який відкритий у даному банку на ім`я ОСОБА_1 , заборонено накладення арешту. Після отримання відповідної зави від боржника із наданням доказів про особливий статус такого рахунку, державним виконавцем невідкладно було винесено постанову про зняття арешту з такого рахунку. Доказів про те, що на інші рахунки ОСОБА_1 , на які було накладено арешт постановою державного виконавця, не можна накладати арешт у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», до виконавця не надходило.

Враховуючи викладене, Інгульський ВДВС у м. Миколаєві наполягає на тому, що дії державного виконавця в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 були законними, обґрунтованими та відповідали вимогам діючого законодавства.

В судовому засіданні 14.07.2025 скаржник ОСОБА_1 , який приймав участь у розгляд справи в режимі відеоконференції просив відкласти судове засідання для ознайомлення ним з матеріалами виконавчого провадження в системі «Електронний суд», протокольно вказане клопотання задоволено, розгляд скарги було відкладено до 01.09.2025 до 13:00 год. У судове засідання 01.09.2025 скаржник ані в режимі відеоконференції, ані особисто не з`явився, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду його скарги не направляв.

Представники Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тарасенко К.В. та Маніло Н.В. в судовому засіданні скаргу не визнали, просили відмовити у її задоволенні з підстав, зазначених у відзиві.

Представник стягувача Державної судової адміністрації України в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представників відділу ДВС, дослідивши матеріали скарги, цивільної справи, копію ВП № НОМЕР_1, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Положеннями ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) суд зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.03.2023 по справі № 489/649/22 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про виділ частки у спільній частковій власності та визнання порядку користування земельною ділянкою позовні вимоги задоволено частково. А саме проведено реальний поділ житлового будинку АДРЕСА_2 з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами відповідно до варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 125-030 від 02.02.2023, складеного судовим експертом Лесків С.А., графічно відображеному в додатку № 1 до висновку експерта; встановлено між сторонами порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , за варіантом № 3 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 125-030 від 02.02.2023, складеного судовим експертом Лесків С.А., графічно зображеному в додатку № 4 до висновку експерта; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на проведення експертизи в сумі 9 600,00 грн., судовий збір в розмірі 1 984,80 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до постанови Миколаївського апеляційного суду від 19.04.2024 по справі № 489/649/22 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.03.2023 в частині задоволення позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 та розподілу судових витрат - змінено. Зокрема, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 25 530,72 грн. та в дохід держави - 18 286,05 грн.

09.05.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист по справі № 489/649/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України в дохід держави 18 286,05 грн. Зі змісту вказаного виконавчого листа вбачається, що строк пред`явлення його до виконання - до 19 липня 2024 року (а.с. 3-4, т. 5).

Згідно листа від 09.05.2024 за вих. № 489/649/22/15137/2024/2/489/478/23 Ленінським районним судом м. Миколаєва було направлено вказаний виконавчий лист для виконання до Інгульського відділу ДВС міста Миколаєва (а.с. 2, т. 5).

У відповідності до штампу про отримання вхідної кореспонденції Інгульський відділ ДВС міста Миколаєва отримав виконавчий лист по справі № 489/649/2217.03.2025, вх. № 5291 (а.с. 2, т. 5).

18.03.2025 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маніло Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/478/23 (489/649/22), виданого 09.05.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 18 286,05 грн. (а.с. 7, т. 5).

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається строк пред`явлення його до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У відповідності до п. 10-2 Прикінцевих і перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що посилання боржника ОСОБА_1 про протиправне прийняття державним виконавцем до свого провадження виконавчого листа по справі № 2/489/478/23 (489/649/22), виданого 09.05.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з нього на користь держави 18 286,05 грн. - в порушення строку пред`явлення даного виконавчого документа до виконання - спростовуються положеннями діючого законодавства та ґрунтуються на помилковому тлумаченні боржником змісту ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки станом на теперішній час в Україні введено воєнний стан, який не скасовано. Відповідно строк на пред`явлення до примусового виконання вищевказаного виконавчого листа не пропущено.

Питання про точний час (дату) надходження до відділу ДВС вказаного виконавчого листа для примусового виконання, із врахуванням Прикінцевих і перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження», не має вирішального значення для питання про законність дій державного виконавця із відкриття виконавчого провадження - у зв`язку із перериванням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Крім того, враховуючи положення ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 2 розділу IV Інструкції з організації примусового виконання рішень, у даному випадку строк (дата) надходження виконавчого листа на примусове виконання до органу ДВС не порушує права боржника, оскільки постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору виносяться одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження - незалежно від того, коли було винесено останню; термін на добровільне виконання рішення суду в разі надходження виконавчого листа до органу ДВС діючим законодавством не встановлюється.

18.03.2025 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маніло Н.В. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/478/23 (489/649/22), виданого 09.05.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 18 286,05 грн. (а.с. 9, т. 5).

18.03.2025 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маніло Н.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору провадження у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/478/23 (489/649/22), виданого 09.05.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 18 286,05 грн. (а.с. 11, т. 5).

18.03.2025 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маніло Н.В. винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/478/23 (489/649/22), відповідно до якого накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом,та належать боржнику ОСОБА_1 - у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної суми винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 20 454,65 грн. (а.с. 13, т. 5).

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У відповідності до ст. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі. За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1, копії якого надані на запит суду, 18.03.2025 копії вищевказаних постанов було направлено на адресу боржника ОСОБА_1 , зазначену у виконавчому листі: АДРЕСА_3 - рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення. Вказане підтверджується копіями супровідних листів, копією списку згрупованих відправлень, копією конверту, який повернувся не врученим (із відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання»), копією трекінгу поштового відправлення АТ «Укрпошта» (а.с. 6, 8, 10, 12, 14-16, 17-18, 19, т. 5).

Враховуючи викладене, вимоги діючого законодавства в частині направлення документів виконавчого провадження на адресу боржника державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження № НОМЕР_1 було дотримано в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_1 посилався на те, що державним виконавцем, окрім ненаправлення йому матеріалів виконавчого провадження у паперовому вигляді (що спростовано матеріалами справи), не було направлено також документи виконавчого провадження у електронному вигляді, із застосуванням системи «Електронний суд», що, зокрема, підтверджується повідомленням ДП «Інформаційні судові системи» від 08.05.2025 (а.с. 37, т. 8).

Згідно положень ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується: надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; централізоване зберігання документів виконавчого провадження.

Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження.

Відповідно до п. 4 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи відповідно до шаблонів документів, переданих адміністратору Системи структурним підрозділом Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

15.05.2024 розпочато електронну інформаційну взаємодію Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) із Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою (ЄСІТС) в межах сервісу з направлення документів виконавчого провадження особам, у яких наявний електронний кабінет в ЄСІТС. Відтепер, фізичні та юридичні особи, які мають електронні кабінети в ЄСІТС, отримуватимуть документи виконавчого провадження (постанови, акти тощо) безпосередньо в своєму електронному кабінеті. Зі сторони виконавця направлення відбувається в момент прийняття (підписання) виконавцем документа кваліфікованим електронним підписом в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що вище перелічені документи виконавчого провадження (постанови державного виконавця) підписані державним виконавцем Маніло Н.В. 18.03.2025. В постановах зазначений відповідний сертифікат, виданий КНЕДП ДПС, та визначено строк його дії (дійсний). Тобто судом встановлено, що передбачені законодавством дії, спрямовані на забезпечення для всіх учасників ЄСІТС доступу до вище перелічених документів виконавчого провадження, державним виконавцем було виконано, підписано постанови своїм кваліфікованим електронним підписом.

Між тим, згідно Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи організаційне та фінансове забезпечення створення і функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС здійснює ДСА України, яка несе відповідальність за їх належне функціонування та забезпечення захисту інформації. Доступ осіб до інформації, яка обробляється в ЄСІТС, здійснюється в порядку, визначеному процесуальним законодавством України, з урахуванням особливостей, передбачених нормами Закону України «Про доступ до судових рішень» та цього Положення. Адміністратор ЄСІТС - визначене ДСА України державне підприємство, що належить до сфери її управління (п. 4, 5 Положення).

Враховуючи викладене, головний державний виконавець Маніло Н.В. не несе відповідальність за функціонування АСВП та ЄСІТС, а також їх цифрову (електронну) взаємодію. Передбачені вищевказаними нормативно-правовими актами дії, спрямовані на оприлюднення документів виконавчого провадження (підписання їх кваліфікованим електронним підписом) вона виконала своєчасно 18.03.2025 - невідкладно після формування (складання) постанов, що вбачається безпосередньо з їх тексту (змісту). За таких обставин, твердження боржника ОСОБА_1 про те, що державний виконавець Маніло Н.В. обмежила його у доступі до інформації про виконавче провадження, на забезпечила направлення до його особистого кабінету в ЄСІТС постанов виконавчого провадження - не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Також не відповідають дійсності твердження боржника про те, що державним виконавцем було обмежено в доступі до матеріалів виконавчого провадження його представника адвоката Бєліка В.Г. Вказане спростовується матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1, копії яких надані на запит суду (а.с. 195-210, т. 7).

Окрім викладеного, суд вважає за необхідне окремо зауважити, що на кожне з багаточисельних звернень (заяв, скарг) ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 уповноваженим представником Інгульського ВДВС в м. Миколаєві було надано аргументовану відповідь.

Вирішуючи вимоги скарги щодо неправомірності дій уповноважених осіб Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в частині накладення арешту на рахунки ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

18.03.2025 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маніло Н.В. винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/478/23 (489/649/22), відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 - у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної суми винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 20 454,65 грн. (а.с. 13, т. 5). Зі змісту вказаної постанови вбачається, що її було підписано державним виконавцем Маніло Н.В. 18.03.2025 о 12:20:05 кваліфікованим електронним підписом. Також її було направлено на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі, 18.03.2025 рекомендованим поштовим відправленням (а.с. 12, 14-16, т. 5).

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У відповідності до положень ст. 73 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

В обґрунтування вимог скарги боржник ОСОБА_1 посилається на те, що державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаєва було накладено арешт на всі його рахунки в банківських установах -в тому числі рахунки зі спеціальним режимом використання, на які не може бути накладено арешт, на які він отримує державну соціальну допомогу в зв`язку із народженням дітей та особистий рахунок його неповнолітньої доньки.

Так, згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 18.03.2025 ОСОБА_1 має в даному банку картку «Пакунок малюка», яку відкрито виключно для виплат одноразової допомоги (а.с. 143, т. 4).

Після повідомлення боржником на адресу Інгульського ВДВС м. Миколаєва про те, що наявний у нього рахунок в АТ КБ «ПриватБвеу» має спеціальний статус - для отримання одноразової грошової державної допомоги «Пакунок малюка», державним виконавцем невідкладно було винесено постанову про зняття арешту з даного рахунку.

20.03.2025 головним державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаєва Маніло Н.В. було винесено постанову у ВП № НОМЕР_1 про зняття арешту з коштів, відповідно до якої знято арешт з рахунку боржника ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 39, т. 5).

До часу надходження до відділу ДВС повідомлення про спеціальний режим використання вказаного рахунку, відомості про це в матеріалах виконавчого провадження були відсутні. Крім того, відповідно до положень ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», саме банк, який виконує відповідну постанову про арешт коштів боржника, повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на який заборонено накладення арешту, повідомити про це виконавця та повернути відповідну постанову без виконання. Відповідного повідомлення від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу Інгульського ВДВС в м. Миколаєві не надходило.

Щодо посилань ОСОБА_1 на те, що відкриті ним рахунки у АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «Універсал Банк» також мають спеціальний режим використання та на них не може бути накладено арешт, судом встановлено наступне.

Згідно довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 18.03.2025 за вих. № 112,40/0118-15/89 ОСОБА_1 має відкритий рахунок у вказаному банку для отримання пенсії. На даний рахунок надходять соціальні виплати (а.с. 143, зворотня сторона, т. 4).

Відповідно до повідомлення АТ «Універсал Банк» від 09.04.2025 у вказаному банку відкрито ОСОБА_1 поточний рахунок, випущено та надано для користування платіжну картку. Також за окремою заявою клієнта до вказаного рахунку видано пластикову дитячу картку. Враховуючи викладене, банк повідомляє клієнта, що накладення арешту на його рахунок у АТ «Універсал Банк» згідно постанови державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві є обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства (а.с. 15-160, т. 4).

Враховуючи викладені обставини, судом встановлено, що будь-яких порушень діючого законодавства в ході примусового виконання виконавчого листа № 489/649/22 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 - в частині винесення та примусового виконання постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках зі спеціальним режимом використання, в межах суми стягнення - не виявлено.

Також в обґрунтування вимог скарги ОСОБА_1 посилався на те, що державний виконавець Інгульського ВДВС у м. Миколаєві намагався чинити на нього протиправний психологічний тиск - шляхом надання доручення державному виконавцю Первомайського відділу ДВС перевірити його майновий стан за тимчасовим місцем проживання. При цьому боржник зазначав, що його зареєстрованою адресою проживання є: АДРЕСА_3 . Натомість його тимчасовим місцем проживання станом на час відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій є: АДРЕСА_2 .

24.03.2025 головним державним виконавцем Інгульського ВДВС у м. Миколаєві Маніло Н.В. було винесено Доручення про проведення перевірки, відповідно до якого Першому відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області доручено здійснити перевірку майнового стану боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у разі виявлення майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, винести постанову про опис та арешт відповідного майна (а.с. 186, т. 5).

У відповідності до ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, надаючи відповідне доручення на здійснення перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 за місцем його фактичного проживання, державний виконавець Інгульського ВДВС у м. Миколаєві діяв в межах повноважень, визначених ЗУ «Про виконавче провадження»; твердження боржника про те, що такі дії державного виконавця були обумовлені бажанням здійснити психологічний тиск на нього є надуманими припущеннями, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 489/649/22, зміст скарги та додатків до неї, копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1, оцінивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлено, що вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій/бездіяльності державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві є безпідставними, необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 258-260, 447, 448, 451 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали до Миколаївського апеляційного суду. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01.09.2025.

Суддя Г.А.Микульшина