Справа № 286/1154/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В. ,

з секретарем Грищенко Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Овруч цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:

31.03.2025 директор ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», що знаходиться в м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, через систему «Електронний суд», звернулася із позовом до ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором № 8034234 від 28.06.2024 у розмірі 98670,00 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн..

Мотивує тим, що 28.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , було укладено Договір № 8034234, згідно умов якого відповідач отримала кредит в сумі 29900,00 грн., з процентами за користування кредитом 1,5% в день, строк кредиту 360 днів. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника. 27.01.2025 між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 27.01/25-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами, в т.ч. до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8034234 від 28.06.2024. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором в сумі 98670,00 грн., з яких 29900,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 53820,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 14950,00 грн. заборгованість за пенею та/або штрафами. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження направлялася за місцем реєстрації відповідача, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 28.06.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , було укладено Договір № 8034234 про надання споживчого кредиту, який було підписано клієнтом електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8367 (а.с. 28-37). Згідно з п. 1.2. Договору Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає: 29900,00 гривень, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, строк кредиту 360 днів (п.п. 1.3-1.4 договору). Дата надання кредиту 28.06.2024 або 29.06.2024 (п.2.2 договору). За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: тип процентної ставки: фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору (п. 1.5.1 договору). Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього Договору, а також Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредитних коштів ОСОБА_1 .. Згідно з п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача НОМЕР_1 . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору (п. 2.2 договору). Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами рахунку клієнта (п. 2.4 договору).

Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК» від 29.01.2025 № 20250129-2.1, 28.06.2024 о 12:20:16 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта на суму 29900 грн., номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 47905243, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .

На підтвердження здійснення переказу коштів ОСОБА_1 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в своєму листі від 12.03.2025 надало підтвердження зарахування кредитних коштів на банківську картку клієнта, право вимоги за яким передано ТОВ «Факторинг Партнерс» відповідно до Договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025.

Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 8034234 від 28.06.2024 ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 29900,00 грн., ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» проводило щомісячне нарахування процентів за користування кредитними коштами згідно умов Договору, відтак загальна сума заборгованості за Договором становить 98670,00 грн. та складається із: заборгованості за кредитом 29900,00 грн., заборгованості за відсотками 53820,00 грн., заборгованості за штрафом 14950,00 грн..

Також, судом встановлено, що 27.01.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір факторингу № 27.01/25-Ф, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 8034234 щодо відповідача.

На виконання умов вказаного договору факторингу, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» сплатило ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» грошові кошти в сумі 1829738,94 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 27.01.2025 № .

Відповідно акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025, реєстру боржників до договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025 та витягу з додатку 1 до Договору факторингу договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 98670,00 грн., з яких: 29900,00 грн. заборгованість за основним боргом, 53820,00 грн. за процентами, 14950,00 грн. - за штрафом, про що свідчить розрахунок заборгованості станом на 17.03.2025, наданий ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС».

Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів врегульовані Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно з п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. (ч. 3, 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа, що закріплено в ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Доводи позивача відповідачем не спростовано, право на подання відзиву не використано.

Враховуючи, що відповідач умови договору добровільно не виконує, встановивши, що позивач набув права вимоги до відповідача, суд вважає, що з неї слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 29900,00 грн. та заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 53820,00 грн..

Щодо стягнення суми нарахованої заборгованості за штрафом суд зазначає наступне:

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже пеня, як і штраф, є різновидом неустойки, обчислення яких різниться і встановлюється умовами договору.

Разом з тим, п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, оскільки штраф в сумі 14950,00 грн. нарахований позивачем після 24.02.2022, то позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., які у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 2055,16 грн..

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16000 грн..

За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» погодили надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , що підтверджується заявкою на надання юридичної допомоги № 815 від 01.02.2025, прайс-листом АО «Лігал Ассістанс» та витягом з акту № 5 про надання юридичної допомоги 01.02.2025, вартість надання юридичної допомоги склала 16000,00 грн..

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 13.05.2025 у справі №275/150/22 (провадження № 61-13766св24) вказав наступне.

Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що відповідач клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу чи заперечень проти даної вимоги не надала, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені на юридичну допомогу в розмірі 16000,00 грн..

Керуючись ст. ст. 3, 10, 141, 258, 263, 265, 274-279, 352, 354-355 ЦПК України, на підставі ст. ст. 514, 526, 530, 610-612, 625, 626, 1077, 1082 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором № 8034234 від 28.06.2024 у розмірі 83720,00 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2055,16 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн..

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч