Справа № 466/6854/25
Провадження № 2-о/466/319/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свиті А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області; Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

в с т а н о в и в:

18.07.2025 заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена 03 липня 1985 року на ім`я « ОСОБА_2 ».

Свої вимоги заявник мотивує тим, що 03 липня 1985 року на його ім`я було оформлено трудову книжку серії НОМЕР_1 .

31.03.2025 після досягнення 60 років заявник звернувся до Пенсійного Фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, яка була скерована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Розглянувши подані документи Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області прийнято рішення про відмову від 07.04.2025 № 47, у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу (32 роки).

Свою відмову Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області мотивувало тим, що до страхового стажу не зараховано - періоди роботи, відображені у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 03.07.1985, оскільки написання прізвища на титульному листі трудової книжки не відповідає паспорту заявника російською мовою.

21.05.2025 заявник повторно звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, на що отримав відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівські області, яка за змістом аналогічна попередній відмові.

Заявник зазначає, що на першій сторінці трудової книжки зазначено його прізвище російською мовою « ОСОБА_3 », натомість в паспорті зазначено « ОСОБА_4 ». Інші дані, зокрема ім`я та по батькові, а також дата народження повністю збігаються.

Вказана розбіжність у написанні прізвища у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та у паспорті стали перешкодою у призначені заявнику пенсії за віком.

Відтак, оскільки іншого способу підтвердити належність йому трудової книжки немає та для реалізації права заявника на гідне пенсійне забезпечення просить встановити такий факт в судовому порядку.

Заінтересовані особи скерували на адресу суду заяви в яких зазначили, що дійсно у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища заявника російською мовою у паспорті та трудовій книжці органи Пенсійного фонду не мають підстав для призначення заявнику пенсії за віком.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.07.2025 в даній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання заявник не з`явився, скерував на адресу суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності у зв`язку з неможливістю прибувати в судові засіданні. Також зазначив, що заяву про встановлення факту належності йому трудової книжки підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у судове засідання не з`явився, у попередньому судовому засіданні надав пояснення аналогічні змісту раніше поданих письмових пояснень, щодо задоволення заяви поклався на розсуд суду.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Рясне Яворівського району Львівської області.

03 липня 1985 року було оформлено трудову книжку серії НОМЕР_1 . У трудовій книжці прізвище заявника зазначено « ОСОБА_4 ».

31.03.2025 після досягнення 60 років ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного Фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, яка була скерована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Розглянувши подані документи Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області прийнято рішення про відмову від 07.04.2025 № 47, у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу (32 роки).

Свою відмову Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області мотивувало тим, що до страхового стажу не зараховано - періоди роботи, відображені у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 03.07.1985, оскільки написання прізвища на титульному листі трудової книжки не відповідає паспорту заявника російською мовою.

21.05.2025 ОСОБА_1 , повторно звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, на що отримав відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівські області, яка за змістом аналогічна попередній відмові.

Вказана розбіжність у написанні прізвища ОСОБА_1 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та у паспорті стали перешкодою у призначені йому пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на положеннях Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Отже в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних цивільних прав фізичних осіб. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку заявник займав у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з його трудового стажу, що дає останньому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У ході розгляду справи судом встановлено, що на першій сторінці трудової книжки НОМЕР_1 зазначено прізвище заявника російською мовою « ОСОБА_3 », натомість в паспорті зазначено « ОСОБА_4 ». Інші дані, зокрема ім`я та по батькові, а також дата народження.

Крім того, належність заявнику вказаної трудової книжки підтверджується також довідкою ПАТ «Конвеєр» від 05.12.2024 року №61, згідно якої заявнику з липня 1985 року по 1991 рік нараховувалась заробітна плата з якої сплачувались страхові внески.

Досліджені судом письмові докази не дають підстав для розумного сумніву у належності заявнику трудової книжки НОМЕР_1 .

Зібрані у справі докази письмові документи та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Під час розгляду справи суд не встановив, що у разі задоволення заяви будуть порушені права органів Пенсійного фонду України чи будь-яких інших осіб, що в свою чергу виключає наявність спору.

Встановлення даних фактів не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними і підтвердженими доказами, та такими, що спрямовані на створення умов для конституційного права заявника на соціальний захист, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 13, 263, 265, 268, 273, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області, , місцезнаходження: м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов. про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена 03 липня 1985 року на ім`я « ОСОБА_2 ».

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. Б. Єзерський