Справа №949/1505/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Тарасюк А.М.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду та просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини разом з батьком, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі мною в моєму будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що за життя її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 побудували житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 . Свого часу батьком не були подані необхідні документи для первинної реєстрації права власності на нього, а тому на сьогоднішній день цей будинок не внесений в Реєстр прав власності на нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців першої черги за законом, яку прийняв її батько ОСОБА_3 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та вступив у фактичне управління та володіння спадковим майном. Але юридично своїх спадкових прав він також не оформив і свідоцтво про право на спадщину не отримував.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, який у своєму будинку проживав сам, та на протязі останніх років свого життя хворів, у зв`язку із чим починаючи з березня місяця 2016 року і до дня його смерті він проживав разом з нею у її будинку без реєстрації, що розташований в АДРЕСА_1 .

З батьком, як стверджує заявниця, вела спільне господарство, забезпечувала його всім необхідним та доглядала до дня смерті, якого і поховала.

Оскільки по день смерті вона проживала разом із батьком, то фактично прийняла спадщину. Коли вона звернулася до нотаріуса, то їй було роз`яснено, що відсутні відповідні документи, що підтверджують факт спільного проживання разом із спадкодавцем.

У судовому засідання заявнция ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та просила їх задоволити. При цьому додала, що встановлення даного факту їй необхідне для оформлення документів для прийняття спадщини.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила вказані заявницею обставини та не заперечила проти задоволення заявлених вимог.

Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги заявника не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що мати заявниці ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видного 22 грудня 2011 року (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявниці ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.16).

Як зазначає заявниця та вбачається з матеріалів справи, 1975 року батьки заявниці побудували житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Родинність відносин між заявницею ОСОБА_1 та померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 (а.с.11, 12).

Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , що підтверджується випискою із погосподарської книги №5 на 2021-2025 роки, виданої старостою Трипутнянського старостинського округу П.Чайковським 24 червня 2025 року (а..с.18) та земельна ділянка площею 1,94 га для ведення особистого селянського господарства яка розташована на території Трипутнянської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії РВ №4064486 від 04 червня 2004 року (а.с.20).

Згідно довідки №248/01, виданої 14 квітня 2025 року старостою Трипутнянського старостинського округу п. Чайковським (а.с.15) померла ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 1975 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день смерті з нею був зареєстрований її чоловік ОСОБА_3 .

Згідно довідки №320/01 виданої 02 червня 2025 року старостою Трипутнянського старостинського округу П.Чайковським (а.с.17) померлий ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Втім, відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №397 від 28 травня 2025 року (а.с.19), ОСОБА_3 проживав без реєстрації у будинку по АДРЕСА_1 з березня 2016 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із дочкою ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Так, згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно п.п. 4.12 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, про що зазначається у змісті п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

З п.п. 3.20 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

У судовому засіданні встановлено та наявні у матеріалах справи докази, підтверджують в повному обсязі той факт, що батько заявниці ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_4 , оскільки був зареєстрований та проживав з останньою у спільно побудованому житловому будинку в АДРЕСА_2 , а заявниця ОСОБА_1 , у свою чергу, проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 та вела з ним спільне господарство.

До того ж, факт спільного проживання заявниці ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ведення з ним спільного господарства, зокрема підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Також підтвердили, що померлий ОСОБА_3 у зв`язку із похилим віком, дійсно потребував постійного догляду, у зв`язку з чим його дочка ОСОБА_1 його доглядала.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення, в тому числі і постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як вбачається з письмової відповіді приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Соколовської М. від 02 червня 2025 року №227/01/16 (а.с.23) ОСОБА_1 роз`яснено, що оскільки нею не подано заяву про прийняття спадщини, яка передбачена ч. 1 ст. 1269 ЦК України, а також не пред`явлені докази про постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, які необхідні у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, тому необхідно звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини або в судовому порядку встановити факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини для заявника має юридичні наслідки, з урахуванням всіх встановлених обставин справи, у суду наявні законні підстави встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 13, 81, 89, 259, 263-265, 294, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на час відкриття спадщини разом з батьком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею в її будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: Тарасюк А.М.