Справа № 396/82/25
Провадження № 2/396/189/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіроградської області у складі: головуючого - судді Цесельської О.С., за участю секретаря судового засідання Луценко Ю.В., представника позивача - адвоката Таргонія В.М., представника відповідача Пашка С.Г.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , представник позивачів - адвокат Таргоній Вадим Миколайович, до акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, від імені яких діє представник - адвокат Таргоній В.М., звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця»») про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Кіровоградській області Маловисківський район с. Плетений Ташлик потяг скоїв наїзд на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який від отриманих травм помер.

Смертю ОСОБА_4 було завдано шкоду його матері ОСОБА_1 , дружині ОСОБА_2 та неповнолітній дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Враховуючи, що шкоду було завдано джерелом підвищеної небезпеки, шкода підлягає відшкодуванню.

В обгрунтування завданої моральної шкоди позивачі посилаються на те, що у зв`язку зі смертю сина та чоловіка, внаслідок наїзду на нього поїзда вони зазнали сильних душевних та моральних страждань, які полягали у порушенні їх нормальної життєдіяльності. Мати дуже любила сина, тому відчувала та відчуває сильний душевний біль від втрати близької їй людини. Втрата близької людини є для них незворотною втратою, що спричинила довготривалі сильні душевні страждання. Позивачка ОСОБА_1 є пенсіонеркою та мала сподівання отримувати від сина допомогу та підтримку. Непоправно змінився сталий життєвий устрій і дружини, вона втратила можливість тривалого життєвого зв`язку з своїм чоловіком, а дитина з батьком, дочка ОСОБА_6 втратила батька в малолітньому віці - 12 років, та змушена проживати своє життя без батька. ОСОБА_2 змушена докладати додаткових зусиль як для організації свого життя так і по відношенню до дитини.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просять суд стягнути з АТ «Укрзалізниця» на їх користь моральну шкоду у розмірі 300000 грн. на користь кожного позивачів без врахування податків та зборів.

Ухвалою судді від 17.03.2025 року справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди та за позовом ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди об`єднано в одне провадження.

Представником відповідача АТ «Укрзалізниця» подано відзив на позовну заяву, в якому товариство просило позов залишити без задоволення, або ж зменшити розмір шкоди до 10000 грн., вказавши на відсутність провини як товариства, так і машиніста, оскільки потяг не має змоги об`їхати потерпілого, а також має великий гальмівний шлях на який машиніст потягу вплинути не може, а тому підстави для відшкодування шкоди відсутні, оскільки причиною смертельного травмування є порушення загиблим правил безпеки, вказавши що у даному випадку вина машиніста потягу відсутня. Представник відповідача вказує, що позивачами не надано доказів на підтвердження моральних страждань.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з обставин, викладених у відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місце смерті - біля залізничної колії перегону «Шостаківка-Ташлик» 244 км пікет №7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 04.01.2022 року виданого Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с. 19).

Смерть ОСОБА_1 настала від наїзду потягом. Внаслідок указаної транспортної події, ОСОБА_1 загинув на місці.

26.12.2021 року за вказаним фактом до ЄРДР були внесені відомості за № 0000612 від 26.12.2021 року за частиною 3 статті 276 КК України.

Відповідно до Висновку експерта №129 від 26.02.2022 року, встановлено, що причиною смерті ОСОБА_1 стала несумісна з життям сполучена тупа травма тіла, - тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення. Вказані у висновку тілесні ушкодження, враховуючи їх характер, могли утвориться від дії тупих твердих предметів, в умовах залізничної травми. Під час судово-токсикологічної експертизи крові трупа ОСОБА_1 виявлений етиловий спирт в кількості 2, 28 проміле (у крові) та 1, 9 проміле (у сечі), що по даним офіційної таблиці відповідає алкогольному сп`янінні середнього ступеня. (а.с. 139-144).

Постановою слідчого від 28.02.2023 року, вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 276 ч.3 КК України.

Як вбачається з вказаної постанови, встановлено, що 25.12.2021 року до ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП надійшло повідомлення від чергового ж/д ст. П. Ташлик, про те, що 25.12.2021 року, близько 18:30 год. машиніст вантажного електровоза № 2235 здійснив екстрене гальмування на 224 км ПК - 7 перегону Шостаківка - Плетений Ташлик, у зв"язку з тим, що на узбіччі колії побачив чоловіка. Виїздом СОГ на місце події інформація підтвердилася, на місці гальмування електровоза виявлено труп ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями. (а.с.145-151)

Ураховуючи те, що під час досудового розслідування об`єктивних даних, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 276 КК України, не встановлено, відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони складу зазначеного кримінального правопорушення, останнє було закрито.

Разом з тим, статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Згідно з положеннями ст. 55 Конституції України та чинного законодавства фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

За змістом ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Пункт 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

За змістом ч ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною 2 ст. 1193 ЦК України закріплено, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

З висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року в справі № 450/4163/18 вбачається, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. У той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності в частині відшкодування моральної шкоди власника джерела підвищеної небезпеки, як вина потерпілого.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку, що відсутність вини водія (машиніста) потягу та закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати позивачам - матері, дружині та неповнолітній дочці загиблого ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини).

Крім того, відповідачем не було доведено належними доказами, що пригода трапилась внаслідок умислу ОСОБА_4 , проте суд враховує перебування останнього перед смертю в стані алкогольного сп`яніння та можливість застосування положень ч. 2 ст.1193 ЦК України.

Судом враховується, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілих внаслідок заподіяння їм моральної шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для кожного позивача, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається кожним з потерпілих у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в розмірі 100 000 грн - щодо відшкодування матері та дружині загиблого ОСОБА_4 , та 130 000 грн - щодо відшкодування неповнолітній дитині - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки така грошова компенсація буде відповідати ступеню моральних страждань позивачів, відповідати критеріям розумності та справедливості..

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

При постановлені рішення відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 8478, 4 гривень (враховуючитри позовних вимоги - по одній позовній вимозі щодо кожного з позивачів) стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 130000 грн.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Стягнути із акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , моральну шкоду, заподіяну смертю батька - ОСОБА_4 у розмірі 130 000 гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (), на користь держави судові витрати у розмірі 8478, 4 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.08.2025 року.

Суддя: О. С. Цесельська