ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/6782/24 Номер провадження 22-ц/814/1196/25Головуючий у 1-й інстанції Дядечко І.І. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря: Ракович Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава у режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Релігійної організації «СТАВРОПІГІЙНА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТО-ТРОЇЦЬКА ПАРАФІЯ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ (ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ УКРАЇНИ) МІ до ОСОБА_1 про забезпечення позову

за апеляційною скаргою представника Релігійної організації "СТАВРОПІГІЙНА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТО-ТРОЇЦЬКА ПАРАФІЯ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ (ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ УКРАЇНИ) МІСТА КРЕМЕНЧУК КРЕМЕНЧУЦЬКОГО РАЙОНУ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ" - адвоката Лзоренка Руслана Володимировича на ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року представник заявника звернувся до суду із вказаною заявою, у якій прохав суд:

- накласти арешт на будівлю і споруди Свято Троїцької православної церкви, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого мана 3020;

- заборонити ОСОБА_1 користуватися будівлею і спорудами церкви, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- передати на зберігання власнику об`єкта нерухомого майна релігійній організації "Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька Парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області" будівлю і споруди Свято Троїцької православної церкви, що розташовані за адресою: проспект Свободи, будинок 9, місто Кременчук, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3020.

Заяву обгрунтовано тим, що релігійна організація "Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька Парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області" мала попереднє найменування - Троїцька Українська Православна Церква, де уповноваженою особою значився ОСОБА_1 , який є священнослужителем і має відношення до Руської Православної Церкви.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав будівля і споруди Свято-Троїцької православної церкви, що розташована за адресою: проспект Свободи, буд. 9, м. Кременчук, належить на праві власності Релігійній організації "Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька Парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області".

При цьому, між сторонами відсутній договір щодо права та порядку користування ОСОБА_1 будівлею і спорудами церкви.

Релігійна організація має намір у відповідності до ч. 1 ст. 30 ЦПК України в порядку виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна звернутися до Крюківського районного суду м. Кременчука з наступними вимогами:

«Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 не чинити перешкод у користуванні Релігійній організації "Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька Парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області", проспект Свободи, буд. 9, м. Кременчук, код ЄДРПОУ №22544640, будівлями і спорудами Свято-Троїцької православної церкви, що розташовані за адресою: проспект Свободи, буд. 9, м. Кременчук, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, звільнити їх та надати доступ до них релігійній організації "Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька Парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області".

Маючи попереднє найменування, Троїцька Українська Православна Церква діяла в попередній редакції статуту, зареєстрованого розпорядженням Полтавської ОВА за №115 від 13.04.2009. Згідно п.п.1.4. п.1 статуту, затвердженого розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації №115 від 13.04.2009 року було передбачено, що Парафія діє, дотримуючись чинного Законодавства, Статуту Руської Православної Церкви (далі: РПЦ) Статуту УПЦ, Статуту Кременчуцької єпархії, а також цього Статуту.

Підпунктом 1.5. п.1 вказаного статуту було передбачено, що у своїй діяльності Парафія керується цим Статутом, постановами Соборів РПЦ і УПЦ, Священних Синодів РПЦ і УПЦ, Указами епархіального архірея, визначеннями Помісних та Архієрейських Соборів РПЦ і УПЦ. В подальшому, члени релігійної громади 14.07.2024 на загальних зборах змінили підлеглість у канонічних та організаційних питаннях шляхом входу до складу релігійного об`єднання - Православної Церкви України та визначено нове найменування релігійної громади: релігійна організація "Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька Парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області" з прийняттям нового Статуту, який затверджений Митрополитом Київським і всієї України Епіфанієм, про що свідчить новий Статут та виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

05.09.2024 за №547 Полтавською ОВА зареєстрований Статут в новій редакції. 10.09.2024 проведені зміни установчих документів релігійної організації шляхом внесення змін в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, де зазначено головою Парафіяльної Ради Релігійної організації Овчарука Р.А.

Разом з тим, керівнику релігійної організації та настоятелю Свято-Троїцької Православної Церкви України, іншим членам Релігійної організації колишнім керівником Капустіним М.В. здійснюються перешкоди у доступі до будівлі і споруд церкви, проведення інвентаризації церковної утварі, а як наслідок здійснюється блокування будівлі і споруд церкви та перешкоджання у проведенні в культовій споруді богослужіння, релігійних обрядів і церемоній Православної Церкви України, не допускають настоятеля Православної Церкви України до церкви.

17.09.2024 релігійна організація зверталася до Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області з приводу того, що з будівлі і споруд церкви здійснюється вивіз церковної утварі, яке належить релігійній організації.

ОСОБА_1 , діючи протиправно, не передав релігійній організації документи, печатку з попереднім найменуванням, яку може використовувати та створювати документи «заднім числом» і у такий спосіб незаконно розпоряджається майном, не передав ключі від церкви і церковних споруд, від чого він у протиправний спосіб відмовляється, не допускає членів ревізійної комісії для проведення інвентаризації, незважаючи на направлену на його адресу (єпархії) заяву від 18.09.2024, яка отримана ним особисто 27.09.2024.

Такими діями заподіюється значна шкода інтересам членів релігійної громади та релігійній організації. Не передання будівлі і споруд церкви законному власнику, а також відсутність доступу до будівлі і споруд церкви перешкоджає релігійній організації і членам релігійної громади користуватися будівлею і спорудами церкви - об`єктом нерухомого майна, здійснювати богослужіння, релігійні обряди, церемонії.

Отже, між релігійною організацією і ОСОБА_1 існує спір щодо усунення перешкод у здійсненні права релігійної організації користування та розпорядження своїм майном, а ОСОБА_1 , маючи у своєму користуванні печатку з попереднім найменуванням, може в незаконний спосіб шляхом складання документів «заднім числом» відчужити, іншим чином розпорядитися об`єктом нерухомого майна - будівлею і спорудами церкви, що істотно ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

З огляду на викладене, забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною права користуватися майном спрямоване проти можливих несумлінних і незаконних дій ОСОБА_1 . Застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту із забороною права користуватися є обґрунтованим та співмірним з подальшими заявленими позовними вимогами.

Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2024 рокузаяву задоволено частково.

Накладено арешт на будівлю (закінчений будівництвом об`єкт) і споруди Свято Троїцької православної церкви, що розташовані за адресою: проспект Свободи, будинок 9, місто Кременчук, реєстраційний номер об`єкта нерухомого мана 3020, належні на праві власності релігійної організації "Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька Парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області", .

В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що застосування такого заходу забезпечення позову, як арешт майна не обмежить прав ОСОБА_1 і водночас забезпечить реальний захист прав релігійної організації у випадку прийняття рішення на їх користь.

Щодо забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_1 користуватись будівлею і спорудами церкви за адресою: АДРЕСА_1 та передання об`єкту нерухомого майна власнику, суд зазначив, що за своїм змістом є тотожними позовним вимогам, з якими Релігійна організація збирається звернутися до суду.

Не погодившись із ухвалою у частині відмови у задоволенні забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_1 користуватись будівлею і спорудами церкви, її в апеляційному порядку оскаржив представник Релігійної організації "СТАВРОПІГІЙНА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТО-ТРОЇЦЬКА ПАРАФІЯ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ (ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ УКРАЇНИ) МІСТА КРЕМЕНЧУК КРЕМЕНЧУЦЬКОГО РАЙОНУ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ" - адвокат Лзоренко Руслан Володимирович, просив скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву у цій частині.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що суд першої інстанції не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, у тому числі у вигляді передачі будівель і споруд церкви саме власнику - Релігійній організації, виходячи і конституційного принципу непорушності права власності.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Ковальчука Я.В. надійшов відзив, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

В обгрунтування відзиву вказував, що ухвала районного суду у частині відмови у задоволенні заходів забезпечення позову є законною та обґрунтованою та ухваленою із дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Як вбачається із заяви та доданих до неї матеріалів керівником релігійної організації «Троїцька православна церква» до зміни її підлеглості у канонічних, організаційних питаннях й перейменування на «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія української православної церкви (православної церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» був ОСОБА_1 .

З прийняттям нового статуту, зареєстрованого Полтавською облвійськадміністрацією від 05.09.2024 №547 до установчих документів були внесені зміни й визначено керівником релігійної організації Овчарука Р.А., що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав, сформованого за №403266437 від 12.11.2024, закінчений будівництвом об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано з 08.11.2024 за релігійною організацією «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія української православної церкви (православної церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» на підставі свідоцтва про право власності б/н від 08.11.2024, виданого Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області.

Представник заявника вказує, що після проведення вищезазначених змін ОСОБА_1 діючи протиправно не передав Релігійній організації документи та печатку з попереднім найменуванням, яку останній може використовувати й створювати документи «заднім числом», з метою незаконного розпорядження майном, зокрема будівлею і спорудами церкви за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що між релігійною організацією та ОСОБА_1 існує спір з приводу користування нерухомим майном. У заяві про забезпечення позову, представник заявника зазначав, що предметом позову з яким Релігійна організація збирається звернутися до суду є усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, а саме будівлею і спорудами церкви за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання доступу до них. Вказує на те, що ОСОБА_1 на даний час протиправно користується й вчиняє дії спрямовані на встановлення перешкод у користуванні релігійною організацією будівлею і спорудами церкви за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову у частині встановлення заборони ОСОБА_1 користуватись будівлею і спорудами церкви за адресою: АДРЕСА_1 та передання об`єкту нерухомого майна власнику, суд виходив з того, що за своїм змістом ці вимоги є тотожними позовним вимогам, з якими Релігійна організація збирається звернутися до суду.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до їх заперечень та довільного тлумачення норм права на власну користь.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 10 ст. 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та відповідно скасування оскаржених судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 727/3757/21 (провадження № 61-10529св21), від 22 вересня 2021 року у справі № 752/24015/20 (провадження № 61-6265св21).

Застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Водночас, встановлення чи невстановлення цих заходів забезпечення позову ніяк не впливає на можливість виконання судового рішення у разі задоволення позову про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, N 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Встановивши, що забезпечення позову в обраний позивачем спосіб фактично є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог з якими позивач збирається звернутися до суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови заяви у забезпечення позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи, грунтуються на переоцінці доказів та дублюють доводи заяви про забезпечення позову, що не дає підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367,374,375, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Релігійної організації "СТАВРОПІГІЙНА РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА СВЯТО-ТРОЇЦЬКА ПАРАФІЯ УКРАЇНСЬКОЇ ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ (ПРАВОСЛАВНОЇ ЦЕРКВИ УКРАЇНИ) МІСТА КРЕМЕНЧУК КРЕМЕНЧУЦЬКОГО РАЙОНУ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ" - адвоката Лзоренка Руслана Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено .

Головуючий Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль