Провадження №: 2-з/755/194/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення обмеження виїзду боржника за межі України, -

у с т а н о в и л а:

15.08.2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення обмеження виїзду боржника за межі України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2025 року справу передано в провадження судді Марфіної Н.В.

Головуючою у справі суддею Марфіною Н.В. заявлений самовідвід від розгляду цієї справи, у зв`язку з наступним.

Відповідно до змісту Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2025 року, у розподілі справи №755/15839/25 приймала участь тільки одна суддя - Марфіна Н.В.

Ураховуючи, що в розподілі справи приймала участь тільки одна суддя, цілком очікувано та закономірно, що головуючою у справі суддею було визначено суддю Марфіну Н.В., оскільки у такій ситуації будь-якого іншого варіанту бути не могло, адже випадковість визначення судді для розгляду справи була відсутня.

Разом з цим, положеннями ч. 1 ст. 33 ЦПК України передбачено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Об`єктивно вбачається, що для дотримання визначеного цивільним процесуальним законом принципу випадковості визначення судді для розгляду справи, прийняти участь в автоматизованому розподілі судової справи між суддями мають щонайменше двоє суддів.

Натомість в автоматизованому розподілі судової справи між суддями для визначення судді з розгляду справи №755/15839/25 прийняла участь лише одна суддя, що є прямим порушенням передбаченого ч. 1 ст. 33 ЦПК України принципу випадковості визначення судді для розгляду конкретної справи.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Оскільки при визначенні судді для розгляду справи №755/15839/25 було порушено порядок розподілу судової справи між суддями, який передбачений ч. 1 ст. 33 ЦПК України щодо визначення судді для розгляду конкретної справи за принципом випадковості, суддею Марфіною Н.В. обґрунтовано заявлено самовідвід від розгляду зазначеної справи.

Приймаючи рішення про задоволення самовідводу судді, ураховую також наступне.

Згідно п. 2.3.24 Засад використання автоматизованої системи документообігу Дніпровського районного суду м. Києва:

- У разі одночасного перебування всіх суддів у відрядженнях, відпустках, їх тимчасової непрацездатності та в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ, автоматизований розподіл судових справ здійснюється автоматизованою системою у робочий день, наступний за днем, коли відпали відповідні обставини;

- У разі коли в суді з об`єктивних підстав правосуддя здійснює один суддя, здійснення автоматизованого розподілу судових справ не буде порушенням вимог цих Засада та Положення про АСДС.

Проаналізувавши наведені положення Засад використання автоматизованої системи документообігу, суд приходить до висновку, що заявлений суддею самовідвід не суперечить цим положенням, з огляду на наступне.

По-перше слід зазначити, що в ієрархії нормативно-правових актів України жодні Засади та Положення про АСДС не можуть мати вищої юридичної сили ніж Закон.

При цьому, Цивільний процесуальний Кодекс України, який є кодифікованим Законом України, у ч. 1 ст. 33 ЦПК України чітко визначає принципи за якими здійснюється визначення судді для розгляду конкретної справи, зокрема, принцип випадковості.

Абзац 2 п. 2.3.24 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду визначає, що здійснення автоматизованого розподілу судових справ, у разі якщо за певних обставин в розподілі приймає участь лише один суддя, не буде порушенням вимог цих Засада та Положення про АСДС.

Отже, у цьому абзаці вказано про не порушення такою ситуацією Засада та Положення про АСДС. Натомість жодних посилань на те, що здійснення визначення судді для розгляду справи за умови прийняття участі у розподілі справи лише одним суддею, не буде порушенням закону, зокрема ч. 1 ст. 33 ЦПК України, наведені положення Засад не містять і не можуть містити, оскільки Закони України мають вищу юридичну силу, вище яких за юридичною силою є лише Конституція України.

Також, слід звернути увагу на конструкцію положень абз. 2 п. 2.3.24 Засад щодо умов за яких можливе здійснення розподілу справи коли у визначенні судді для розгляду справи приймає участь лише один суддя, а саме: «У разі коли в суді з об`єктивних підстав правосуддя здійснює один суддя».

В Дніпровському районному суді м. Києва правосуддя з розгляду цивільних та адміністративних справ здійснює не лише суддя Марфіна Н.В., а перебування інших суддів відповідної спеціалізації у відпустках і т.п., на переконання суду, не може бути об`єктивною підставою для здійснення розподілу справ одному судді.

На думку суду, інше тлумачення абз. 2 п. 2.3.24 Засад свідчитиме, що Засади використання автоматизованої системи документообігу суду допускають можливість зловживань при здійсненні розподілу, коли у будь-який час інші судді (з різних причин) можуть бути виключені з розподілу для здійснення визначення судді, який у такому разі лишається один в електронній системі розподілу справ.

Суд також звертає увагу на положення абз. 1 п. 2.3.24 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, який передбачає здійснення автоматизованого розподілу судових справ у робочий день, наступний за днем, коли відпали відповідні обставини.

У цьому абзаці вказано про існування і інших передбачених законом випадків, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

На переконання суду, таким іншим передбаченим законом випадком, за наявності якого суддя не може брати участь у розгляді судових справ, є можливість провести автоматизований розподілу справ лише на одного суддю, оскільки інші судді, які здійснюють правосуддя у цьому суді, з тих чи інших причин відключені від системи розподілу.

Суд вважає, що за обставин перебування в системі автоматизованого розподілу справ лише одного судді, автоматизований розподіл судових справ має здійснюватися автоматизованою системою у робочий день, наступний за днем, коли відпали відповідні обставини, тобто коли в автоматизовану систему розподілу включено щонайменше два судді для дотримання принципу випадковості, передбаченого ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

За змістом ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно положень ч. 3 ст. 39 ЦПК України, самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про відвід вирішується невідкладно. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

За змістом ч. 1 ст. 41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

За наведених обставин, ураховуючи положення п. 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України головуюча у справі суддя Марфіна Н.В. має бути відведена від участі у справі, оскільки при здійсненні розподілу справи порушено порядок визначення судді для її розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 41, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Заявлений головуючою у справі суддею Марфіною Н.В. самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Дніпровського районного суду м. Києва Марфіну Наталю В`ячеславівну від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення обмеження виїзду боржника за межі України.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення обмеження виїзду боржника за межі України передати для проведення повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Текст ухвали суду складений 21.08.2025 року.

Суддя -