Провадження № 2-н/761/367/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Левицька Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліментів на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В своїй заяві ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 не проживає з нею та дитиною, не бере участі в утриманні малолітньої дитини або бере таку участь один раз на кілька місяців у розмірі до 4-х тисяч гривень загалом. У зв`язку з цим вона просить стягнути з останнього аліменти.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У травні 2025 року з Київського апеляційного суду до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана справа.

До Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» 26 серпня 2025 року від ОСОБА_2 надійшли заперечення відносно заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу, з долученими копіями документів щодо підтвердження обставин, якими ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги.

В своїх запереченнях ОСОБА_2 зазначає, що 03.08.2016 року між ОСОБА_1 та ним ( ОСОБА_2 ) був зареєстрований шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1771.

Від вказаного шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає разом з матір`ю та має зареєстроване місце проживання з останньою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Зазначив, що він бере активну участь у вихованні та утриманні дитини, незважаючи на розірвання шлюбних відносин. Дитина перебуває з ним багато часу, до 10 днів щомісяця. Він забезпечує його всім необхідним, зокрема, одягом, іграшками, також здійснював оплату за дитячий садочок, коли дитина перебувала у м. Відні. Він не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, здійснюючи щомісяця платежі по аліментах на картку ОСОБА_1 , що підтверджується доданими ним виписками.

Натомість зазначив, що заявниця ОСОБА_1 без узгодження з ним у вересні 2024 року віддала дитину до приватного дошкільного закладу, де щомісячна оплата становила близько 18 000 гривень, відмовившись від місця у муніципальному садочку, що є неспівмірним відносно доходів батьків.

Наголошує, що розмір аліментів визначається з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища платника, що можливо з`ясувати лише у позовному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Вказує, що 01 червня 2024 року йому довічно встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, отриманою в автокатастрофі 14 грудня 2021 року. Тому він має обмеження у фізичній активності, що істотно впливає на його працездатність та рівень доходів. Він працює як ФОП ОСОБА_2 , займаючись фотографією. Йому важко виконувати ті фізичні навантаження, які були можливі до травми, що впливає на його матеріальне становище і можливість забезпечення стабільного доходу. Також він є особою, що не має права на пенсію чи соціальну допомогу. Крім того, його батько також є особою з інвалідністю ІІ групи, який потребує його підтримки, що створює додаткове фінансове та фізичне навантаження на ОСОБА_2 .

Вважає, що витрати повинні бути розумними, співмірними доходам батьків і узгодженими між ними.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_2 просить відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу, оскільки існує спір щодо розміру аліментів та його фактичної участі у вихованні дитини, вважаючи, що справу необхідно розглядати в позовному провадженні.

Вивчивши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Частиною 3 цієї статті визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Саме безспірність вимог є підставою для видачі судового наказу, в іншому випадку вирішення питання стягнення заборгованості вирішується судом в порядку позовного провадження (загального або спрощеного) з дотриманням принципів змагальності сторін, доведення учасниками справи обставин, що мають значення для справи і на які кожна сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Таким чином, у наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, з яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають з повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Проте, враховуючи наведені вище обставини, між сторонами наявний спір щодо визначення розміру аліментів, що унеможливлює розгляд справи в наказному провадженні та є підставою для відмови у видачі судового наказу.

З матеріалів заяви не вбачається виникнення у заявника безспірного права стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу, оскільки заява подана з порушенням вимог ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 161,165, 166, 167 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на утримання дитини.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: