Провадження № 2/761/3137/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мальцева Д.О.

секретар Губенко О.М.

представник позивача Сподар А.В.,

представник відповідача 1: Рябко Є.О.

представник відповідача 2: Чміль Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариста з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Анкерит», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович про скасування державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до Товариста з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Анкерит», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович про скасування державної реєстрації права власності, у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати Рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка Золтана Золтановича про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером: 41652009, (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000) від 22 квітня 2021 року, згідно якого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на підставі договору Купівлі продажу від 21.07.2006 р.

- визнати договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного 24 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Анкерит» код ЄДРПОУ 4350788 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Аллою Володимирівною - недійсним.

- визнати не законним та скасувати Рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочкарьової Алли Володимирівни про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером: 53418690 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000) від 24 січня 2024 року, згідно якого за Товариством з обмеженою відповідалльністю «Анкерит» код ЄДРПОУ 4350788 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

- стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 20 квітня 2007 року між позивачем та відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», найменування якого з 17 червня 2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» укладено кредитний договір 15.3/СЖ-163.07.2 від 20 квітня 2007 року згідно якого надано позивачу кредитний ліміт на споживчі цілі у розмірі 198 000,00 доларів США терміном по 20 квітня 2010 року включно з процентною ставкою 15% річних.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Родовід Банк» та позивачем, було укладено договір іпотеки від 20 квітня 2007 року, який зареєстровано в реєстрі за №639 - квартира АДРЕСА_1 , яка належить позивачеві на підставі договору Купівлі-продажу від 21.07.2006 року.

22.09.2020 року за замовленням ТОВ «Електронній торги України» на торговому майданчику ТОВ «Центральна Універсальна Товарна Біржа» відбулись відкриті торги (аукціон) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, щодо продажу пулу активів, що складається з активів 27 банків, в тому числі продаж прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами ПАТ «Родовід Банк». Переможцем аукціону визнано товариство з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал Плюс», ідентифікаційний код юридичної особи 39425460 (надалі відповідач 1).

Пізніше, 24 січня 2024 року, привтаним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. посвідчено договір купівлі продажу квартири відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС» відчужило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Анкерит» набуло у власність квартиру АДРЕСА_1 , і відповідно було прийнято рішення за індексним номером 53418690 про державну реєстрацію (з відкриттям розділу) права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Анкерит», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 000 від 31 січня 2024 року.

На думку сторони позивача, зазначена державна реєстрація здійснена Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком Золтан Золтановичем, з порушенням ст. 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки він не укладав з банком окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та з порушенням п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015р. за № 1127.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2024 року матеріали справи передані на розгляд судді Макаренко І.О.

На підставі розпорядження № 01-08-281 від 25.02.2025 року, щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/36613/24, за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025, матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О.

26.02.2025 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву прийнято до свого провадження, справу призначено до розгляду за правилами позовного провадження в загальному порядку.

21.03.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача -2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Анкерит» - адвоката Сподар Андрія Володимировича надійшов відзив на позовну заяву із викладеними запереченнями проти неї якому зазначив, що на момент укладення договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного 24 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Анкерит» код ЄДРПОУ 4350788, були виконані всі вимоги чинного законодавства стосовно посвідчення вказаного правочину та реєстрації права власності на вказаний вище об`єкт нерухомого майна в момент вчинення правочину не існувало. На момент укладення оскаржуваного договору купівлі- продажжу, право власності відповідача 1 не було скасовано, а також не оскаржувалось в судовому порядку. Крім того, твердження позивача щодо необхідності укладення окремого Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя безпідставні, та спростовуються умовами Договору іпотеки та правовою позицією Верховного суду.

31.03.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Товариста з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС» - Рябко Є.О. надійшов відзив на позовну заяву із викладеними запереченнями проти неї в якому зазначив, що Договір іпотеки містив застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, розмір заборгованості за кредитним договором складає понад 155 768,85 доларів США, кредитором було направлено дві послідовні вимоги ОСОБА_1 відповідно із повідомленням, що у разі непогашення заборгованості кредитором буде звернуто стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за ст. 37 Закону України «Про іпотеку», інтервал між направленням першої та другої вимог кредитора відповідав встановленому законодавством строку, предмет іпотеки було оцінено в 2 900 100, 00 (два мільйони дев`ятсот тисяч сто) гривень 00 копійок, що станом на дату оцінки еквівалентно 103 675,00 доларів США. Таким чином, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , було проведено державним реєстратором із дотриманням всіх вимог законодавства України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 1 Рябко Є.О у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Представник відповідача 2 Чміль Ю.В, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату та час повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, встановив такі обставини справи.

Як вбачається із матеріалів справи, 20 квітня 2007 року між позивачем та відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», найменування якого з 17 червня 2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» укладено кредитний договір 15.3/СЖ-163.07.2 від 20 квітня 2007 року згідно якого надано позивачу кредитний ліміт на споживчі цілі у розмірі 198 000,00 доларів США терміном по 20 квітня 2010 року включно з процентною ставкою 15% річних.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Родовід Банк» та позивачем, було укладено договір іпотеки від 20 квітня 2007 року, який зареєстровано в реєстрі за №639 - квартира АДРЕСА_1 , яка належить позивачеві на підставі договору Купівлі-продажу від 21.07.2006 року.

22.09.2020 року за замовленням ТОВ «Електронній торги України» на торговому майданчику ТОВ «Центральна Універсальна Товарна Біржа» відбулись відкриті торги (аукціон) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, щодо продажу пулу активів, що складається з активів 27 банку, в тому числі продаж прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами ПАТ «Родовід Банк». Переможцем аукціону визнано товариство з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал Плюс», ідентифікаційний код юридичної особи 39425460 (надалі відповідач 1).

22 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З (далі - третя особа) на підставі Договору іпортеки від 20 квітня 2007 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лакустою С.І. та Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 30 жовтня 2020 року №30, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус капітал Плюс», було перереєстровано предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належала позивачеві на підставві договору Купівлі продажу від 21.07.2006 року.

Пізніше, 24 січня 2024 року, привтаним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. посвідчено договір купівлі продажу квартири відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС» відчужило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Анкерит» набуло у власність квартиру АДРЕСА_1 , і відповідно було прийнято рішення за індексним номером 53418690 про державну реєстрацію (з відкриттям розділу) права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Анкерит», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 000 від 31 січня 2024 року.

Однак, як вбачається з позовної заяви, вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. дій щодо перереєстрації права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та прийняття рішення про державну реєстрацію права власності щодо вказаного вище об`єкту нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС», позивач вважає незаконним.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1 та ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на дату проведення реєстраційної дії), перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого поставною Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року (далі - «Порядок») зі змінами та доповненнями чинними на дату здійснення державної реєстрації визначено список документів для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Цим пунктом встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення,

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Частинами 1 та 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час укладення відповідного договору) визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, вказана норма однозначно вказує на необхідність укладення окремого договору про задоволення вимоги іпотекодержателя у позасудовому порядку лише у разі відсутності іпотечного застереження у договорі іпотеки.

При цьому, законодавець фактично визначає іпотечне застереження окремим правочином за яким у сторін виникають певні права та обов`язки та який є підставою для вчинення дій щодо реєстрації права власності на заставне майно.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (у відповідній редакції) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді

Аналіз змісту ст. ст. 36 та 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що застереження в іпотечному договорі також вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», в редакції Закону України № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі по тексту - Закон № 800-VI), який набрав чинності 14 січня 2009 р., договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Нова редакція ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», що викладена у підпункті 17 пункту 4 розділу ІІІ «Перехідні положення» Закону № 800-VI, не змінює встановлений раніше порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише уточнює їх.

Аналіз наведених норм Закону України «Про іпотеку», як і Закон № 800-VI в цілому, не дає підстав вважати, що законодавець із прийняттям останнього закону обмежив перелік іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог кредитора, на підставі яких за іпотекодержателем може бути зареєстровано право власності на предмет іпотеки, лише тими договорами, які укладені після набрання чинності цим Законом.

Отже, законодавець визначив як спосіб позасудового врегулювання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору.

У Договорі іпотеки сторонами було погоджено іпотечне застереження.

У ч.1 п.3.1.3 Договору іпотеки чітко визначено, що іпотекодержатель має право на власний розсуд застосувати механізм позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному у застереженні про задоволення вимог Іпотекодержателя (п.3.2.Договору іпотеки - «Застереження про задоволення вимог іпотеко держателя») шляхом продажу предмета іпотеки Іпокодержателем або передачі іпотокержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Пунктом 3.2.2.1 Договору іпотеки передбачено, що право власності на передане в іпотеку нерухоме майно переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя якщо протягом тридцяти календарних днів Іпотекодавець не задовольнить вимогу Іпоткодержателя про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання відповідно до умов цього договору в якій зазначається про звернення стягнення шляхом передачі від Іпотекодавця до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

Пунктом 3.2.2.8 Договору іпотеки встановлено, в разі переходу права власності на предмет іпотеки від Іпотекодателя до Іпотекодержателя, цей Договір є правовстановлювальним документом та правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки.

Наявність відповідного застереження в іпотечному договорі, яке за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки.

Крім того, до аналогічних висновків, дійшов Верховний Суд у своїх постановах, у аналогічних правовідносинах: від 22 березня 2023р. у справі № 501/3545/19, від 30 листопада 2022р. у справі № 641/728/20, від 01 березня 2023р. у справі № 522/19144/19, від 14 грудня 2022р. у справі № 758/168/18, від 19 жовтня 2022р. у справі №333/3467/19, від 06 жовтня 2021р. у справі № 756/5536/19, від 17 травня 2022р. у справі № 760/5743/20, від 17 листопада 2021р. у справі № 303/443/20, від 27 жовтня 2021р. у справі № 592/11830/20, від 29 вересня 2021р. у справі № 639/4991/18, від 20 вересня 2021р. у справі № 501/837/19, від 14 вересня 2021р. у справі № 204/6564/19, від 09 червня 2021р. у справі № 750/10129/18, від 04 серпня 2021р. у справі № 158/1572/19, від 28 липня 2021р. у справі № 750/2254/19, від 01 липня 2021р. у справі № 756/16996/18, від 01 червня 2021р. у справі №372/2629/19, від 22 лютого 2021р. у справі № 344/16105/19, від 17 лютого 2021р. у справі № 404/234/19, від 10 лютого 2021р. у справі № 757/20576/18, від 10 лютого 2021р. у справі № 754/9842/19, від 03 лютого 2021р. у справі № 755/18995/17, від 23 вересня 2020р. у справі № 200/18401/18, від 02 вересня 2020р. у справі № 755/18091/18 та від 02 вересня 2020р. у справі № 755/18777/18.

Такий правовий висновок, підтверджено також і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020р. у справі № 644/3116/18.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

У Верховному Суді також сформована усталена практика, про те що порядок та умови отримання вимоги про усунення порушень за ст.ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку» сторони можуть передбачити у договорі.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС» направлялась ОСОБА_1 письмова вимога про усунення порушень основного зобов`язання за Кредитним договором та умов іпотечного договору № 30/10-15 від 30 жовтня 2020 р. поштовим відправленням 099, що підтверджується відповідною накладною, чеком та описом вкладення. Зазначена вимога не була отримана позивачем, що підтверджується конвертом відповідного поштового відправлення.

Оскільки вказана вище вимога про усунення порушень не була отримані адресатом, відповідач - 1 повторно (другий раз) направив позивачу вимогу про усунення порушень, як це було передбачено Порядком. Так, позивачу була направлена письмова вимога про усунення порушень основного зобов`язання за Кредитним договором та умов іпотечного договору № 23/12-15 від 23 грудня 2020 р. поштовим відправленням 765, надісланим повторно (другий раз) з періодичністю не менше, ніж один місяць, що підтверджується відповідною накладною, чеком та описом вкладення, яке повернулося за закінченням строку зберігання.

Відтак, не отримавши відповіді на письмові вимоги про усунення порушення від позивача, відповідач - 1, як іпотекодержатель, реалізуючи своє право, передбачене нормами Закону України «Про іпотеку», а також згідно із застереженням, що міститься в Договорі іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лакустою С.І. 20 квітня 2007 року за реєстровим № 639, звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, а саме: шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Суду від 29 вересня 2020р. у справі № 757/13243/17 зазначено, про те, що «46. Відповідно до принципу свободи договору саме сторони договору вправі визначати процедуру та порядок направлення та вручення відповідних повідомлень та виконання інших вимог, встановлених Законом України «Про іпотеку», і за відсутності в договорі відповідних умов потрібно виходити з такого.

54. Належним потрібно вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

55. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також потрібно вважати також таке повідомлення, що було надіслане належно, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

57. В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку».

З досліджених доказів направлення та відстеження відправлень, суд приходить до висновку про те, що вимоги про усунення порушень надіслані банком в установленому порядку, проте не отримані одержувачем (позивачем), внаслідок його недбалості або ухилення від отримання.

Враховуючи вищевикладене, 22 квітня 2021 р. відповідач - 1 задовольнив забезпечені іпотекою вимоги за Кредитним договором шляхом реєстрації набуття права власності на предмет іпотеки - Квартиру, за Договором іпотеки.

Наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. Зазначена правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №921/107/15-г/16. Вказане свідчить про безпідставність тверджень позивача, щодо причин визнання дій відповідача неправомірними.

Відповідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Приписами ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх логічному взаємозв`язку неправомірності дій третьої особи та порушення норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015р. № 1127, при вчиненні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності.

Викладені обставини в сукупності, дають підстави суду для висновку про безпідставність позовних вимог та про необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариста з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Анкерит», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович про скасування державної реєстрації права власності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006р. у справі «Проніна проти України»).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 142, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. 41 Конституції України; ст. ст. 6, 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. 10 Загальної декларації прав людини; ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321 ЦК України; ст. ст. 33-37 Закону України «Про іпотеку»; ст. ст. 9, 15, 16, 18, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариста з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Анкерит», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович про визнання незаконним та скасування Рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка Золтана Золтановича про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером: 41652009, (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000) від 22 квітня 2021 року, про визнання договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного 24 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Анкерит» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Аллою Володимирівною недійсним та про визнання незаконним та скасування Рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Аллою Володимирівною про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером: 53418690 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна:000) від 24 січня 2024 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 21.07.2025 року.

Суддя