Справа № 521/8599/25
Провадження № 2/521/4819/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді- Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Должненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення їх розміру у твердій грошовій сумі, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

26.05.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У своїй позовній заяві позивачка просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини, його матеріальна допомога має епізодичний характер та є недостатньою. Позивачка зазначає, що відповідач має мінливий дохід, приховує його дійсний розмір, у зв`язку з чим просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі.

01.07.2025 року відповідач, ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Морозова Олексія Вікторовича, подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково. Не заперечував обов`язку утримувати дитину, однак заперечував факт ухилення від утримання дитини та наведений позивачем розмір витрат на дитину. Відповідач заперечує, що він ухилявся від сплати аліментів або надання допомоги на утримання дитини. Він стверджує, що з травня 2022 року до січня 2024 року дитина проживала з ним у Туреччині та була на його повному утриманні, а позивачка не брала в цьому жодної участі. Відповідач також зауважує, що позивачка не надала жодних доказів ухилення з його боку.

Відповідач не погоджується із заявленою позивачкою сумою в 14 000 грн. щомісячно, вважаючи її штучно завищеною та необґрунтованою. Він вказує, що позивачка не надала жодних доказів на підтвердження таких витрат. Відповідач наголошує, що він має утримувати дитину, а не працездатну дружину.

Відповідач визнає, що з травня 2025 року він не має постійного доходу, оскільки був звільнений з роботи. Через це, він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 7 000 грн., як про це йшлося у відзиві.

Відповідач пропонує стягувати аліменти в мінімально гарантованому розмірі, який складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що дорівнює 1 598 грн. щомісячно. Він зауважує, що у разі покращення його фінансового стану, позивачка матиме право звернутися до суду для зміни розміру аліментів.

Відповідач спростовує інформацію, надану позивачкою, щодо його поточного місця роботи та володіння автомобілем Lexus. Він надає докази з державних реєстрів, які підтверджують, що він не володіє транспортними засобами та нерухомістю, і що він звільнений з останнього місця роботи.

Відповідач звертає увагу суду на те, що позивачка не надала відомостей про свої власні доходи, що, на його думку, свідчить про її небажання брати участь у матеріальному утриманні дитини.

Просив суд встановити розмір аліментів на рівні мінімального гарантованого розміру, що складає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 1598,00 грн.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 03.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

16.06.2025 року та 23.06.2025 року позивач подала до суду заяви, в яких висловила сумнів у наявності повноважень у адвоката Морозова О.В. на представництво інтересів відповідача. Свої сумніви обґрунтовувала тим, що відповідач ОСОБА_2 є підозрюваним у кримінальному провадженні, переховується від органів досудового розслідування та перебуває у розшуку. Позивач просила зобов`язати адвоката Морозова О.В. надати нотаріально посвідчену довіреність від відповідача, а у разі ненадання не допускати його до участі у справі та не брати до уваги подані ним документи.

01.07.2025 року представник відповідача, адвокат Морозов О.В., подав клопотання про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами, вказуючи, що його повноваження підтверджені ордером, виданим на підставі договору про надання правової допомоги, укладеного ще до початку кримінального переслідування відповідача. Також представником відповідача було подано заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву та заяву про розгляд справи без його участі від 28.08.2025 року.

23.06.2025 року позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Суд, розглянувши заяви та клопотання сторін, дійшов висновку, що повноваження адвоката Морозова О.В. належним чином підтверджені ордером на надання правничої допомоги, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 62 ЦПК України, а тому підстав для недопуску представника до участі у справі та залишення його процесуальних документів без розгляду немає. Клопотання представника відповідача про продовження строку було задоволено.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, заперечення, викладені у відзиві, підтримав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2012 року, який було розірвано рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 03.06.2024 року у справі № 521/3207/24, що набрало законної сили 04.07.2024 року.

Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Після припинення шлюбних відносин дитина проживає разом з матір`ю, позивачем у справі, та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько, не надає регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини.

Відповідач з 05.05.2025 року був звільнений з посади заступника генерального директора КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради та на час розгляду справи офіційно не працевлаштований.

Доказів наявності у власності відповідача автомобіля «Лексус» чи іншого нерухомого майна матеріали справи не містять.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2025 року становить 3196 гривень. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину даного віку становить 1598 грн. (3196 грн. * 50%).

Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 7000 грн., посилаючись на потреби дитини у розмірі 14 000 грн. на місяць. Однак, обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків у рівних частинах. Позивачем не надано доказів на обґрунтування саме такого розміру витрат, а також доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у зазначеному розмірі.

Суд, враховуючи, що відповідач на даний час не працює, але є працездатною особою, повинен вживати заходів для працевлаштування та утримання своєї дитини. Разом з тим, суд бере до уваги минулі доходи відповідача, які свідчать про його спроможність надавати дитині утримання у розмірі, що перевищує мінімальний гарантований.

Враховуючи викладене, баланс інтересів дитини та матеріального становища відповідача, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка буде достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот ) гривень щомісячно, що перевищує мінімальний гарантований розмір, проте є обґрунтованим з огляду на обставини справи.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 26.05.2025 року.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого позивач звільнений на підставі Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот ) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 26.05.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.08.2025 року.

Суддя О.С. Леонов

28.08.25