Справа № 489/3355/25
Провадження № 2/489/2097/25
01 вересня 2025 року м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,
без участі учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
В квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Радченка Р.М. із застосуванням системи «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2024 з відповідача було стягнуто аліменти. Проте відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо сплати аліментів виконував неналежним чином, внаслідок чого протягом тривалого часу (з травня 2024 року по березень 2025 року) утворилась заборгованість з виплати аліментів на утримання дітей в сумі 144 589,47 грн. Згідно виконаного позивачем розрахунку заборгованість з пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період становить 281 456,92 грн., однак з урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України вона просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі, що дорівнює розміру заборгованості.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 144 589,47 грн. по виконавчому провадженню № 75238073.
Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Радченко Р.М. в судове засідання не з`явились. Від представника позивача 01.09.2025 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та доданих до неї документів. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Відповідач причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).
Згідно судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2024 по справі № 489/3324/24 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 07 травня 2024 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а після цього на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття (а.с. 10).
У відповідності до постанови про відкриття виконавчого провадження № 75238073 від 07.06.2024 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 489/3324/24 (провадження № 2-н/489/911/24), виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (а.с. 11, зворотня сторона).
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, за період з травня 2024 року по березень 2025 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 144 589,47 грн. (а.с. 12, зворотня сторона).
Вирішуючи вказаний спір, суд виходить з наступного правового регулювання.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України)
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).
Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що боржник вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання своїх зобов`язань зі сплати аліментів. Будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог від відповідача не надходило.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів виникла з вини самого відповідача, унаслідок його бездіяльності щодо виконання судового наказу про стягнення аліментів.
Зважаючи на те, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, дослідивши надані докази, з`ясувавши розмір несплачених аліментів за виконавчим провадженням № 75238073 та за кожним з періодичних платежів, установивши строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню. А саме, з урахуванням актуального розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, приймаючи до уваги відсутність заперечень з боку відповідача про стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів та доказів вжиття ним всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, керуючись положеннями ч. 1 ст. 196 СК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 01.05.2024 по 31.03.2025 в розмірі 144 589,47 грн.
Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись статтями 4, 19, 28, 141, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів згідно судового наказу по справі № 489/3324/24, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 16.05.2024, виконавче провадження № 75238073, за період з 01.05.2024 по 31.03.2025 в розмірі 144 589,47 грн. (сто сорок чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 47 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.(одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 01.09.2025.
Суддя Г.А. Микульшина