ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/9069/24 Номер провадження 22-ц/814/2559/25Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л., суддів: Обідіної О.І., Пікуль В.П. при секретарі судового засідання: Буйновій О.П.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Плеханова Ігоря Олександровича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавське житлове експлуатаційне підприємство «Будівельник» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавське житлове експлуатаційне підприємство «Будівельник», за участю третіх осіб: Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник", Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради про визнання права користування житлом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавське житлове експлуатаційне підприємство «Будівельник» (надалі в тексті рішення - ТОВ «Полтавське ЖЕП «Будівельник») про визнання права користування житлом.

В позовній заяві посилався на те, що він постійно проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 та правомірно користується кімнатами №11 площею 19,1 кв. м. та № 12 площею 18,7 кв. м., а також кладовою площею 3,6 кв.м.

Листом Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 02.06.2023 № 01-12-05-14/5024 його повідомлено про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 за заявою власника житла. Окрім того, вказаним листом повідомлено про те, що зняття з реєстрації місця проживання було здійснено відповідно до ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та згідно п.п. 5 п. 50 Постанови КМ України від 07.02.2022 № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад».

Його звернення до Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради із заявою щодо скасування відомостей про зняття із зареєстрованого місця проживання із відповідним обґрунтуванням підстав на вчинення таких дій, залишено без задоволення.

Рішенням Київського районного суду м. Полтава від 21.03.2023 у справі № 552/4036/22, що набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Полтавське житлово-експлуатаційне підприємство «Будівельник» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Вказаним рішенням суду підтверджено, що ОСОБА_1 набув охоронюване законом право на користування житлом за вказаною адресою, та відповідно має право на реєстрацію свого місця проживання.

Однак після ухвалення судом вказаного рішення за заявою представника ТОВ «Будівельник» ОСОБА_1 знято з реєстрації його місця проживання, а Департаментом з питань реєстрації Полтавської міської ради за результатами розгляду звернення позивача відмовлено у скасуванні реєстраційної дії щодо зняття його з реєстрації його місця проживання.

Тому, посилаючись на вказані та на інші обставини, позивач просив суд визнати за ОСОБА_1 право на користування житловою кімнатою АДРЕСА_3 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавське житлове експлуатаційне підприємство «Будівельник» про визнання права користування житлом було задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на користування житловою кімнатою АДРЕСА_3 .

Додатковим рішенням від 16.06.2025 року було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавське житлово-експлуатаційне підприємство «Будівельник» на користь ОСОБА_1 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) на відшкодування понесених ним судових витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись із таким вирішенням спору, представником Плехановим І.О., який діє в інтересах ТзОВ «Полтавське житлово експлуатаційне підприємство «Будівельник» було подано апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 18.03.2025року та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В доводах апеляційної скарги, зазначає, що з вказаними рішенням не згодні, оскільки воно прийнято без врахування всіх фактичних обставин справи, вважаємо його незаконним та такими, що підлягає скасуванню

Крім того, зазначає, що оскаржуване рішення про визнання за позивачем права користування квартирою не ґрунтується на фактичних обставинах справи та задоволення позову не може бути підставою при реалізації позивачами права відновлення його права.

Акцентує увагу суду, що позивачами не доведено, що вони є особами, які володіють майном (мають речове право) поза підставами, передбаченими договором на володіння (проживання, розпорядження), володіють квартирою без відповідного правочину (договору), діями відповідача не порушувалися їх право володіння та можливої приватизації квартири, на час звернення з позовом до суду, так і під час розгляду цієї справи були відсутні підстави та предмет позову.

Крім того, стверджує, що предмет спору у цій справі відсутній оскільки між сторонами відсутні неврегульовані питання, місцевий суд був повинний на підставі ст.ст. 255 ч. 1 п. 2, 256 ЦПК України закити провадження у справі.

Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи по справі, будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце слухання справи у судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 з 28.09.1991 року у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання в квартирі АДРЕСА_4 .

04.01.2010 року між Державним комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Будівельник» та ОСОБА_1 укладено Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду. Підставою укладення даного Договору вказано Ордер на вселення №27 від 30.03.2000 року.

Пунктом 1.1. вказаного Договору передбачено, що предметом Договору є безстрокове користування житловим приміщенням: кімнатами АДРЕСА_5 . Житлове приміщення, а саме дві ізольовані кімнати та кладова загальною площею 41,4 кв.м, що складається з двох кімнат житловою площею 37,8 кв.м, у тому числі: кімната №11 площею 19,1 кв.м, кімната №12 площею 18,7 кв.м, кладової площею 3,6 кв.м. Житлове приміщення обладнане централізованим опаленням, водопостачанням та водовідведенням, електрозабезпеченням.

Таким чином ОСОБА_1 , набувши законне право на підставі ордеру на заселення та Договору найму кімнат АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , будучи зареєстрованим у кімнаті АДРЕСА_7 за вказаною вище адресою, не проводячи ніяких змін і переобладнань у помешканні, проживаючи і на даний час за адресою реєстрації, не втратив права користування та проживання в кімнатах АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач правомірно протягом тривалого часу проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , займає кімнати АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , та має в користуванні кладову площею 3,6 кв.м. Його місце проживання також було зареєстровано за адресою вказаного гуртожитку з 28 серпня 1991 року. При цьому, правомірність вселення ОСОБА_1 у гуртожиток взагалі, та зокрема у кімнати АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , не оспорюється жодною стороною та не є предметом розгляду у справі.

Оскільки відповідачем вжито дій, якими поставлено під сумнів право позивача на користування спірним майном його права підлягають захисту у обраний останнім спосіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновок районного суду з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року закріплено право на повагу до житла.

Відповідно до частини 1 статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтею 310 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну.

Дослідженими по справі доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1 правомірно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та займає кімнати АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 .

Таким чином ОСОБА_1 , набувши законне право на підставі ордеру на заселення та Договору найму кімнат АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , будучи зареєстрованим у кімнаті АДРЕСА_7 за вказаною вище адресою, не проводячи ніяких змін і переобладнань у помешканні, проживаючи і на даний час за адресою реєстрації, не втратив права користування та проживання в кімнатах АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 .

З матеріалів справи вбачається, що Господарським судом Полтавської області за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» було порушено справу про визнання ДК ЖЕП «Будівельник» банкрутом. 08.12.2011 року винесено постанову про визнання Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.07.2012 року у справі №8/471-23/1 вирішено, що об`єкти житлового фонду, що знаходяться на балансі ДК ЖЕП «Будівельник», в тому числі й житловий будинок по АДРЕСА_1 , у відповідності до вимог законодавства, повинні були бути передані у власність територіальної громади міста Полтави.

Проте, за наявною інформацію Управління майном Полтавської області, передача майна згідно ухвали Господарського суду Полтавської області від 19.07.2012 року так і не відбулась, а вказаний житловий будинок продовжує обліковуватись на балансі ДК ЖЕП «Будівельник» (а.с.89) і ніяк не може бути власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавське житлово-експлуатаційне підприємство «Будівельник» (а.с. 23-24).

Зазначеним судовим рішенням відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавське житлово-експлуатаційне підприємство «Будівельник» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_4 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 правомірно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та займає кімнати АДРЕСА_6 та №12. Крім того, в даному випадкувідповідач вчиняє дії, якими порушується право позивача на користування житлом, крім того відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт законного користування позивачем зазначеним житлом. Дії ТОВ «Полтавське ЖЕП «Будівельник» створюють перешкоди для позивача у користуванні житлом та призвели до його зняття з реєстраційного обліку за місцем постійного проживання. Таким чином, ТОВ «Полтавське ЖЕП «Будівельник» є належним відповідачем у даній справі.

Інші доводи апеляційних скарг також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судових рішень, оскільки наведені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Плеханова Ігоря Олександровича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавське житлове експлуатаційне підприємство «Будівельник» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 27 серпня 2025 року.

Головуючий суддя : ______________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _____________________ О.І. Обідіна ____________________ В.П.Пікуль