Справа №949/776/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Тарасюк А.М.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" через свого представника Мих Вікторію Олегівну (довіреність від 07 листопада 2024 року), звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з останньої заборгованість за Кредитним договором №100293898 від 27 вересня 2023 року в сумі 66584,75 грн. та 2422,40 грн. витрат на оплату судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 вересня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №100293898, відповідно до умов якого відповідач отримав 17000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.

ТОВ "Мілоан" умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.

Укладаючи кредитний договір, відповідач ТОВ "Мілоан" вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому, в свою чергу, були перераховані кошти відповідно до умов п. 2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника.

Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору підтверджує Анкета-заява на кредит №100293898 позичальника від 27 вересня 2023 року, що заповнена відповідачем.

У подальшому, 28 лютого 2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" укладений Договір відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т.

Відповідно до умов даного Договору, відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №100293898 від 27 вересня 2023 року, що укладений між ТОВ "Мілоан" та відповідачем.

Позивач зазначає, що сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №100293898 від 27 вересня 2023 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ "Мілоан".

Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості.

Проте, відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т від 28 лютого 2024 року, сума заборгованості відповідача становить 66584,75 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 17000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 47884,75 грн., прострочена заборгованість за комісією - 1700 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Зі змісту позовної заяви вбачається, що представник позивача Мих В.О. просить проводити розгляд справи у відсутності представника, на підставі наявних матеріалів справи. У випадку неявки відповідача, просить проводити заочний розгляд та ухвалити заочне рішення.

Водночас, до початку розгляду справи, через систему "Електронний суд" від представника позивача Сівцевої А.А. (довіреність у порядку передоручення від 08 серпня 2025 року) надійшла заява про розгляд справи без участі представника ТОВ "ФК "Кредит-Капітал". Позовні вимоги до ОСОБА_1 просить задоволити у повному обсязі.

До початку розгляду справи через систему "Електронний суд" від представника відповідача ОСОБА_1 - Ващишиної О.В. надійшло клопотання про розгляд даної справи за відсутності відповідачки та її, як представника, з урахуванням доводів, викладених у відзиві.

Так, 02 липня 2025 року представником відповідача - адвокатом Ващишиною О.В. подано відзив на позов, на подання якого поновлено строк ухвалою суду від 02 липня 2025 року.

У відзиві представник відповідача просить позовні вимоги задоволити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" заборгованість у розмірі 23375,00 грн., з яких: 17000,00 грн. - тіло кредиту, 6375,00 грн. - нараховані відсотки, а в решті позовних вимог просить відмовити. Також не заперечує проти стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 850,40 грн.

Часткове визнання позовних вимог представник відповідача обґрунтовує наступним.

Зазначає, що дійсно 27 вересня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №100293898 (індивідуальна частина), за змістом якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах, в строки/терміни, що визначені договором.

Згідно із п. 1.2. - п. 1.4. вказаного Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 17000,00 грн. Кредит надається строком на 120 днів з 27 вересня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 27 жовтня 2023 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 25.01.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 27 жовтня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 25 січня 2024 року (останнього дня строку кредитування). Пунктом 1.5.1. Договору передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 1700.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Також пунктом 1.5.2 Договору визначено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складають 6375.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. При цьому, згідно із п. 1.5.3 Договору, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду складають 45900.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Представник відповідача звертає увагу на п. 2.3.1 Договору, зі змісту якого вбачається, що Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил.

При цьому, представник відповідача наголошує, що для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/ поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту, а саме: строк продовження 3 дні - максимальний розмір комісії 3,00%; строк продовження 7 днів - максимальний розмір комісії 6,00%; строк продовження 15 днів - максимальний розмір комісії 10,00%. Якщо Позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору.

Підсумовуючи, представник відповідача зазначає, що продовження строку кредитування на пільгових умовах відбувається строком на три, сім, п`ятнадцять днів за умови сплати позичальником комісії і частини заборгованості за кредитом (тілом). Тобто, продовження строку кредитування на стандартних умовах відбувається у разі, якщо після завершення строку кредитування позичальник продовжує користуватися кредитними коштами та сплачує комісію за пролонгацію договору.

У даному випадку останній день дії договору 27 жовтня 2023 року включно.

При цьому, відомостей про те, що після 27 жовтня 2023 року відповідачка вчиняла якісь дії для продовження строку кредитування чи вносила будь-які кошти на продовження дії договору, матеріали справи не містять, а тому 28 жовтня 2023 року строк дії договору закінчився і нарахування процентів Товариством після спливу строку дії договору є необґрунтованим.

Разом з тим, в обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на норми права, зокрема вказує, що відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

При цьому, ч. 2 ст. 625 ЦК України конкретизовано визначений статтями 536 та 693 цього Кодексу обов`язок покупця сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами з визначенням додаткового зобов`язання боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з огляду на таке обмеження законодавця щодо розміру трьох процентів річних, можна дійти висновку, що ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено можливість визначення розміру процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом, передбаченим договором, та обмеження свободи сторін в укладенні договору на предмет визначення іншої методики нарахування процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами згідно із статтями 536,625,693 ЦК України.

У свою чергу, згідно з визначенням поняття неустойки, яке передбачено ст. 549 ЦК України, грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов`язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, є пеня.

Таким чином, на переконання представника відповідача, оскільки проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами п. 1.6. та 1.5.3. кредитного договору нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою, враховуючи спосіб обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені, приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача нараховані останнім проценти за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору.

Так, за умовами погодженого сторонами зобов`язання при визначенні розміру заборгованості за процентами, представник відповідача наводить власний розрахунок: де заборгованість за період із 27 вересня 2023 року по 27 жовтня 2023 року становить 6375,00 грн. (212,50 грн. (17000,00 грн. х 1,25 %) х 30 днів).

Подальше нарахування процентів у порядку статті 1056-1 ЦК України суперечить умовам договору, а права кредитора окремо врегульовані частиною 2 статті 625 ЦК України і таких вимог позивачем не ініційовано.

Отже, розмір заявленої позовної вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами слід зменшити із 47884,75 грн. до 6375,00 грн.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення комісії в розмірі 1700,00 грн., то представник відповідача зазначає, що умовами, укладеного між сторонами договору передбачена сплата позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Втім, вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії за надання кредиту (10% від суми кредиту, який становив 17000,00 грн.) слід відмовити, оскільки кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону України "Про споживче кредитування". Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За таких обставин, заборгованість відповідача по комісії за кредитним договором, заявлена позивачем у позові, в сумі 1700,00 грн. до стягнення не підлягає.

Також, у даному випадку, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 850,40 грн.(23375,00 грн. х 2422,40 /66584,75грн.).

У свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив, в якому представник позивача просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі зважаючи на наступне.

При укладені договору, позичальник підтвердив, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредитування, правила надання фінансових послуг йому надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Тобто, підписання відповідачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", так як ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору.

Отже, як зазначає представник позивача, відповідач був у повній мірі поінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо припинення нарахування будь-яких платежів передбачених кредитним договором після спливу строку кредитування, представник позивача зазначає, що сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ "Мілоан" згідно Договору відступлення прав вимог №105-МЛ/Т. сума якої становить 66584,75 грн., де 17000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 47884,75 грн. - прострочена заборгованість за сумою відсотків та 1700,00 грн. - прострочена заборгованість за комісією.

Також представник позивача наголошує, що згідно п. 1.3 Договору, кредит надається загальним строком на 120 днів з 27 вересня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Тому, відповідно до пунктів 1.3.1-1.3.2 датою остаточного погашення заборгованості є 25 січня 2024 року, тобто закінчення поточного періоду, що складає 90 днів, який настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду - 30 днів.

При цьому, як вказує представник позивача, відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний.

Отже, на переконання представника позивача, усі умови кредитування, процентні ставки, сума кредиту та розміри платежів були обумовлені та погоджені сторонами, тому розрахунки заборгованості є правильними та підлягають стягненню.

Також вказує, що норми кредитного договору відповідають вимогам Закону України "Про захист прав споживачів" та Закону України "Про споживче кредитування" та не встановлюють непропорційно великої суми компенсації. Крім того, встановлення ТОВ "Мілоан" у кредитному договорі комісії не суперечить закону. умова Договору щодо обов`язку сплачувати комісію за надання кредиту недійсною визнана не була. За таких обставин, позивач має право вимагати стягнення заборгованості з комісійної винагороди.

Тому, як вказує представник позивача, позовні вимоги є в межах чинного законодавства і не є порушенням відповідно до вищенаведеного.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 27 вересня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №100293898 (а.с.6-11), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 17000 грн., строком на 120 днів з 27 вересня 2023 року, який складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 27 жовтня 2023 року (рекомендована дата платежу), поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 25 січня 2025 року (дата остаточного погашення заборгованості) (пункти Договору 1.1-1.3.2).

Відповідно до п. 1.5 Договору, загальні витрати позичальника за пільговий період складають 8075,00 грн. в грошовому виразі та 11215,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 53975,00 грн. в грошовому виразі та 7624,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 25075,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 70975,00 грн.

Згідно з п.п. 1.5.1 - 1.6 Договору, комісія за надання кредиту: 1700,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 6375,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 45900 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду; тип процентної ставки - фіксована, особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 Договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 545708*48.

Умовами Договору передбачені умови пролонгації, зокрема п. 2.3.1 Договору, передбачено, що Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/ поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту, а саме: строк продовження 3 дні - максимальний розмір комісії 3,00%; строк продовження 7 днів - максимальний розмір комісії 6,00%; строк продовження 15 днів - максимальний розмір комісії 10,00%. Якщо Позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору.

Даний Договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1 Договору).

Отже, кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора 193658, який відправлений на вказаний в анкеті номер мобільного телефону, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.14).

До вказаного договору додано графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту (а.с.11 звор.бік - 12).

У цей же день ТОВ "Мілоан" перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 17000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №73315209 від 27 вересня 2023 року (а.с.15 зворот.бік).

З виписки з особового рахунка та відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №100293898 від 27 вересня 2023 року вбачається надання кредиту, нарахування комісії та процентів (а.с.16-17).

Отже, факт укладення Договору про споживчий кредит №100293898 від 27 вересня 2023 року та отримання кредитних коштів в сумі 17000,00 грн. знайшов підтвердження у ході розгляду справи.

28 лютого 2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", а останнє набуло право грошової вимог до боржників за кредитними договорами, вказаними в Реєстрі боржників (а.с.18-22).

Згідно Витягу з Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т від 28 лютого 2024 року (а.с.25) ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права вимоги у тому числі до відповідача за кредитним договором №100293898 від 27 вересня 2023 року на суму 66584,75 грн.

Таким чином, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором та повідомляв про відступлення права вимоги (а.с.25 звор.бік).

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами Цивільного кодексу України, а також спеціальними нормами Закону України "Про електронну комерцію".

Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

В силу ст. 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги", електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

У Розділі 6 укладеного між сторонами Договору №100293898 вказано, що цей Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника та підписаний ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст. 1050 ЦК України, визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Таким чином, судом установлено, що між відповідачем та Первісним кредитором укладено у належній формі договір кредиту, Первісним кредитором виконані умови договору кредиту належним чином, надано відповідачеві кредитні кошти. Право вимоги за договором перейшло до позивача внаслідок заміни кредитора. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів повернення ним у повному обсязі отриманих у кредит коштів у повному обсязі зі сплатою відсотків за користування кредитом, у межах визначеного сторонами строку кредитування як Первісному кредиторові, так і новому кредитору. Відповідачем не надано доказів сплати заборгованості.

Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, суд приходить висновку про те, що відповідач не виконав зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту, а тому з нього на користь позивача, як правонаступника кредитора у зобов`язанні слід стягнути заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 17000,00 грн.

Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та заборгованості по комісії, суд вважає слушними заперечення представника відповідача та зазначає наступне.

Отже, ввизначаючи розмір заборгованості за процентами за кредитним договором суд перевірив розрахунок заборгованості, наданий позивачем та отриманий від первісного кредитора умовам самого кредитного договору з огляду на узгоджений сторонами порядок нарахування процентів та їх розмір, строк, протягом якого таке нарахування проведене.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

При цьому, ст. 625 ЦК України визначено поняття відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пунктах 1.3 -1.3.2 вказаного Договору зазначено, що кредит надається загальним строком на 120 днів з 27 вересня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. При цьому, пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 27 жовтня 2023 року та поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 25 січня 2024 року.

Тобто, за умовами Договору протягом 30 днів нараховуються передбачені пунктом 1.5.2 Договору проценти за ставкою 1.25 відсотків відповідно, за наступні 90 днів (у випадку пролонгації) передбачені пунктом 1.5.3 договору за ставкою 3,00 відсотків.

Пунктом 2.3 Договору визначено умови щодо пролонгації строку кредитування, зокрема пункт 2.3.1 передбачає, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил.

При цьому, у цьому ж пункті Договору визначено, що для продовження строку кредитування кредитом позичальник має вчинити дії, передбачені цим п. 2.3 та розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі строки продовження та максимальні ставки комісії за продовження кредиту: 3 дні - 3.00 % максимальний розмір комісії; 7 днів - 5.00 % максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту; 15 днів - 10.00% максимальний розмір комісії, відсоток від суми наданого кредиту.

Пунктом 2.3.2 Договору, визначено порядок дій позичальника для продовження строку користування.

Таким чином, згідно умов Договору пролонгація не може здійснюватися на інших умовах ніж передбачено цими пунктами.

Однак, в порядку ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду належних та достовірних доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування відповідно до вказаних пунктів Договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п. 4.1 Договору.

Отже, відповідачу нараховувалися відсотки після закінчення строку дії Кредитного договору від 27 вересня 2023 року №100293898.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі №0814/6450/2012, провадження № 61-18489св21: "Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до висновку Великої Палати у справі №910/4518/16 від 05.04.2023, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку.

Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України.

За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця

Отже нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст. 1048 ЦК України.

У такому випадку суд враховує, що Договором №1017751 від 25.01.2020 передбачено, що відповідачу кредит надано на 11 днів строком до 05.02.2020, розмір відсотків згідно додатку № 1 до цього Договору встановлено в сумі 1485,00 грн, а тому саме в цьому розмірі підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом.

При перевірці розміру відсотків, заявлених позивачем до стягнення суд ураховує умови Кредитного договору, узгоджені відповідачем у частині строку та порядку нарахування відсотків, складові показники, факт відсутності пролонгації договору після закінчення пільгового періоду, строку дії договору відповідачем, принцип арифметичної вірності та послідовності, а отже приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача відсотків у розмірі 6375,00 грн. (17000,00 грн. х 1,25% х 30 днів).

Таким чином, суд погоджується з наданим представником відповідача у відзиві розрахунком заборгованості відсотків.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 1700 грн, суд дійшов наступного висновку.

Стягнення із відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а саме за дії, які банк здійснює на власну користь (електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), або за дії, які позичальник здійснює на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин, протиріч ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року по справі №363/1834/17 та не суперечить постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19, на яку посилаються сторони. Зокрема, у справі №496/3134/19 суд касаційної інстанції констатував, що "умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України "Про споживче кредитування" (п. 31.33).

Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження №61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.

За викладених обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову в цій частині.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором про споживчий кредит №100293898 від 27 вересня 2023 року в загальній сумі 23375,00 грн., що складається з наступного: 17000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6375,00 грн заборгованість за відсотками.

У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) вказується, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відсутність позову про оспорення кредитного договору чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 23375,00 грн. кредитної заборгованості.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви до суду, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., про що свідчить платіжна інструкція №4667 від 11 березня 2025 року (а.с.31).

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково та врахуванням положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 850,40 грн. (23375,00 х 2422,40 : 66584,75, де 23375,00 грн. - загальна сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню, 2422,40 грн. - сума сплаченого судового збору, 66584,75 грн. - загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення).

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 2, 15, 525, 526, 530, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 81, 133, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355 ЦПК України, суд -,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" (ІВАN: НОМЕР_1 в АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК, МФО 300614) заборгованість за Кредитним договором №100293898 від 27 вересня 2023 року в розмірі 23375,00 грн. (двадцять три тисячі триста сімдесят п`ять гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" (ІВАN: НОМЕР_1 в АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК, МФО 300614) понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 850,40 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень сорок копійок).

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал", , місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1 корпус 28.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: Тарасюк А.М.