справа № 462/6474/25
УХВАЛА

27 серпня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кирилюка А. І.,

за участю секретаря судового засідання Ковбаси К. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про вирішення питання щодо примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника,

встановив:

Суть подання, що вирішується.

25.08.2025 року (вх. № 18703) від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. у Залізничний районний суд м. Львова надійшли матеріали письмового подання про вирішення питання щодо примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. перебуває виконавче провадження №58908263 з примусового виконання виконавчого напису № 2925 виданого 30.07.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Боднар І.М, про: звернути стягнення на квартиру за адресою АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1

15.04.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58908263, скеровано боржнику для виконання, стягувачу до відома, що підтверджується списком №9 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Львів 53.

Боржник, будучи належним чином повідомленим щодо відкритого виконавчого провадження, в порушення положень Закону України «Про виконавче провадження», не виконав жодного із обов`язків.

31.03.2025 року приватним виконавцем на адресу боржниці ОСОБА_1 скеровано вимогу про надання доступу до майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_2 . Факт скерування вищевказаної вимоги приватного виконавця підтверджується списком поштових відправлень листів рекомендованих №204.

09.04.2025 року приватним виконавцем здійснено вихід за адресою місцезнаходження майна боржника. ОСОБА_1 на вимогу приватного виконавця відчинити двері та надати доступ до майна, на яке можна звернути стягнення не відреагувала, дверей не відчинила та доступу не надала.

ОСОБА_1 достовірно обізнана як про наявність виконавчого напису, так і про наявність відкритого виконавчого провадження щодо вказаного виконавчого напису.

Обізнаність ОСОБА_1 щодо наведених фактів підтверджується списком №9,№204 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у Львів 53.

Окрім цього, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиця А. А., зазначив, що ОСОБА_1 , 26.04.2019, 08.07.2019 року з`являлась за адресою місцезнаходження офісу приватного виконавця та зверталась до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що в свою чергу підтверджує факт обізнаності про відкрите виконавче провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Кирилюка А. І.

Позиція осіб, які беруть участь у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Від приватного виконавця надійшла заява про розгляд справи без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд звертає увагу, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в ст. 43 ЦПК України, тому учасників справи неявка не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність обґрунтованості подання, поданого приватним виконавцем в заявлених ним межах, та про відсутність існування правових підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Встановлені судом обставини.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича перебуває виконавче провадження виконавче провадження №58908263 з примусового виконання виконавчого напису № 2925 виданого 30.07.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Боднар І.М, про: звернути стягнення на квартиру за адресою АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1

15.04.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58908263, скеровано боржнику для виконання, стягувачу до відома, що підтверджується списком №9 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Львів 53.

17.04.2019 приватним виконавцем, винесено постанову про арешт майна у ВП №58908263.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 на праві власності належить майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 .

31.03.2025 приватним виконавцем на адресу боржника: АДРЕСА_1 , скеровано вимогу про забезпечення доступу до нерухомого майна боржника.

Факт скерування вказаної вимоги приватного виконавця підтверджується лише списком поштових відправлень листів рекомендованих №204. Відомості про належне повідомлення боржника відсутні.

Як вбачається із змісту акту приватного виконавця від «09.04 року» боржник на вимогу приватного виконавця двері не відчинив, доступу до належного житла останнім надано не було.

Застосоване судом законодавство при розгляді подання та висновки суду.

Згідно ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Суд зазначає, що недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст.18 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, якою встановлено межі застосування обмежень прав, обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайньою мірою з усіх заходів, що можуть бути застосовані для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця.

Також статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні Європейського суду "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року визначено що за змістом пункт 1 статті 6 Конвенції та згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються і орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника у вільному доступі державного чи приватного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Згідно з наданого до суду акту приватного виконавця, такий складено при примусовому виконанні даного виконавчого провадження, при виході за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив, доступу до житла надано не було.

Разом з цим, в складеному акту фактично відсутня дата та час складення такого. Відсутні поняті та інші учасники складання акту Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що боржниця отримувала вимогу виконавця, беручи до уваги раніше вжиті приватним виконавцем заходи щодо примусового виконання, суд вважає дане подання передчасним, а тому в задоволенні такого слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11-13, 258- 260, 263, 439 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про вирішення питання щодо примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя (підпис). З оригніналом згідно.

Суддя: