Справа № 570/2146/25
Номер провадження 2/570/1356/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі: судді Гнатущенко Ю.В., з участю секретаря судових засідань Дзюбишиної І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду Рівненської області у системі «Електронний суд» 06.05.2025 р. від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Лисенко О.С. надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 17.10.2024-100001827 від 17.10.2024 року в розмірі 27900 грн., з яких: тіло кредиту - 9000 грн., сума процентів 12600 грн., комісія 1800 грн., неустойка 4500 грн.; та судовий збір у сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 17.10.2024 року між кредитором ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 17.10.2024-100001827. Відповідно до умов договору отримано кредит у розмірі - 9000 грн., строком на 140 днів, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 17.10.2024 р.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на 05.03.2025 р. відповідач має заборгованість в розмірі 27900 грн., з яких: тіло кредиту - 9000 грн., сума процентів 12600 грн., комісія 1800 грн., неустойка 4500 грн., чим порушуються права та інтереси позивача, тому просить стягнути вказану суму заборгованості.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22.05.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників.

У позові представник позивача просить провести розгляд справи за відсутності представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак в судове засідання не з`явився повторно, причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав. До суду повернулися поштові конверти, надіслані за місцем реєстрації відповідача з відміткою про невручення "за закінченням терміну зберігання" та повторно "адресат відсутній за вказаною адресою". Відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки особі. Зазначена позиція висвітлена в постанові ВС України у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.11.2022 року у справі № 760/25978/13-ц, провадження № 61-6788св22, висновки якої підлягають врахуванню для судів інших інстанцій. Також про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача, відсутність відзиву від відповідача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення.

Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, відповідач в судове засідання не з`явився, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 17.10.2024 року між кредитором ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 17.10.2024-100001827. Відповідно до умов договору отримано кредит у розмірі - 9000 грн., що підтверджується повідомлення вих. № 105 2404 від 24.04.2025 про укладення договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 між ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" та ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та відповідно до якого перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 17.10.2024 на суму 9000 грн, призначення платежу: видача за договором кредиту №17.10.2024 -100001827.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на 05.03.2025 р. відповідач має заборгованість в розмірі 27900 грн., з яких: тіло кредиту 9000 грн., проценти 12600 грн., комісія 1800,00 грн., неустойка - 4500 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 17.10.2024 р. по 05.03.2025 р., про що свідчить довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 17.10.2024-100001827.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачені договором кредиту заборгованість не погашена.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, у передбачений в договорах строк кошти (суми позики) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основними зобов`язанням.

Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту в розмірі 9000 грн. по вказаному вище договору є доведеною, а тому вимога позивача у цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за кредитним договором, суд зазначає наступне.

Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі 310/11534/13-ц, від 04.червня 2013 року по справі 916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі 522/1528/15-ц.

Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача проценти за користування кредитом, які, відповідно до розрахунку заборгованості, нараховані в межах строку дії кредитного договору.

За договором про надання кредиту № 17.10.2024-100001827 від 17.10.2024 р. позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за процентами в розмірі 12600 грн.

Зі змісту вказаного договору судом встановлено, що позивач отримав кредитні кошти в розмірі 9000 грн. строком на 140 днів та датою повернення кредиту 05.03.2025 р. Відтак, проценти нараховані в межах строку дії договору.

Пунктом 7 заявки кредитного договору № 17.10.2024-100001827 від 17.10.2024 р. передбачена комісія у розмірі 1800 грн. (20% від суми кредиту), яку позивач просить стягнути з відповідача.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) ВП ВС зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Крім того, пунктами 15, 16 визначено сплату неустойки та 365% річних згідно ст.625 ЦПК України. Позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 4500 грн.

Так, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відтак, вимоги в частині про стягнення з відповідача комісії в розмірі 1800 грн. та неустойки в розмірі 4500 грн. не підлягають до задоволення.

Тому суд уважає, що з відповідача на користь позивача за вказаним кредитним договором стягненню підлягає заборгованість частково на загальну суму 21600 грн., а саме: по тілу кредиту в розмірі 9000 грн., по процентам в розмірі 12600 грн.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в сумі 1890,89 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за договором № 17.10.2024-100001827 від 17.10.2024 у розмірі 21600 грн., з яких: тіло кредиту 9000 грн., проценти 12600 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір 1890,89 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони справи: Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,, РНОКПП 37356833, адреса місця знаходження: вул. Саксаганського, буд. 133А, м. Київ, Київ Київ.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.