Номер провадження: 22-ц/813/4046/25
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

учасники справи: позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк», відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2024 року, ухвалене Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Огренич І.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який мотивувало тим, що 25.06.2021 ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк», яке в подальшому змінило назву на АТ «Сенс Банк», угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631701380. Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та умовах, що передбачені договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 25.12.2022 утворилася заборгованість у розмірі 77323,06 гривень.

У зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631701380 у розмірі 77323,06 гривень.

Заочним рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2024 року позовні вимоги АТ «Сенс Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631701380 від 25.06.2021 у розмірі 77323,06 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 гривень.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2024 ОСОБА_1 відмовлено у заяві про перегляд заочного рішення.

Не погодившись з вищевказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити АТ «Сенс банк» у задоволенні позову у повному обсязі, стягнути судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що позивачем не доведено факту надання відповідачу грошових коштів, не надано копії кредитного договору № 631701380 від 25.06.2021, в якому погодженні істотні умови договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Матеріали справи не містять приблизного переліку послуг, які надаються банком, тобто відсутнє двостороннє належне погодження сплати комісії банку та визначення обсягу послуг банку, за яку є необхідність сплачувати комісію, а також не містять надання банком кредиту саме 25.06.2021 й суми наданого кредиту.

Вказує, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним.

Зазначає, що ОСОБА_1 ніколи не розміщував вклад у АТ «Альфа-Банк».

Розрахунок заборгованості не скріплений печаткою банку та не містить підпису керівника банку головного бухгалтера, не містить реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, а також сформовано за період 25.06.2021 по 22.01.2023, позов подано 11.04.2024, тобто більше ніж через рік після формування виписки, тому відсутні відомості, що вказана заборгованість є актуальної на час звернення до суду.

Відсутні будь-які докази щодо видачі платіжної картки та встановлення кредитного ліміту, здійснення будь-якого руху коштів по рахунку на підставі оферти.

Зазначає, що неправомірним є порядок обчислення сум, вказаних у договорі, відсотки нараховувалися з 25.06.2021 по 22.01.2023, проте строк кредитування закінчився 25.07.2025 і жодного документа, який підтвердив домовленість сторін про автоматичну пролонгацію укладеного між сторонами договору, позивачем не надано, жодним із підписаних відповідачем документів нарахування овердтрафу не передбачено.

В матеріалах відсутній доказ, що відповідач отримав досудову вимогу, яка направлена позивачем 06.11.2023, опис листа не містить посилання на трекінг АТ «Укрпошта», відправлення 787, в програмі «Відстеження відправлення АТ «Укрпошта» відсутнє.

Довідка АТ «Сенс Банк» про ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 не містить ні дати ідентифікації, ні дати її складення, ні інформації про представника Банку, який підтвердив ідентифікацію, відсутні будь-які відомості про те, в результаті яких дій було проведено ідентифікацію, а також довідка не засвідчена належним чином та не містить печатки АТ «Сенс Банк».

Позивачем не доведено отримання відповідачем вимоги про досудове регулювання спору, матеріали справи не містять відомостей про отримання або не отримання такої вимоги або відмови від її виконання.

Позивачем не доведено, що примірник договору передавався ОСОБА_1 невідкладно після підписання договору сторонами на виконання абзацу 1 частини 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування».

З матеріалів справи не вбачається та судом не встановлено, що кредитні кошти за офертою та акцептом, кредитним договором № 631711380 від 25.06.2021 надійшли на визначений рахунок НОМЕР_1 , як і те, що сторони погодили інший рахунок для перерахування коштів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення коштів у розмірі 77323,06 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 вказаної норми).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.06.2021 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа -Банк» була укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631701380, паспорт споживчого кредиту.

Відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» № 2/2022 від 12.08.2022 року вирішено змінити найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Як вбачається з витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 року Національним банком України внесено запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства.

Згідно Виписки по розрахунку станом на 22 січня 2023 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитним договором № 631701380 від 25.06.2021, яка становить 77323,06 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із обґрунтованості позовних вимог АТ «Сенс Банк», оскільки відповідач не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Виконання кредитором своїх зобов`язань, фактична видача позичальнику кредиту та часткове виконання позичальником зобов`язань щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом підтверджені позивачем наданням до справи розрахунку заборгованості за кредитом.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована на пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

У справі, що переглядається вбачається, що між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено акцепт пропозиції на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії, у вигляді встановленої кредитної лінії на кредитну картку «RED», яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с. 6зв-7).

За умовами Кредитної лінії суму встановленої кредитної лінії складає 58 000 грн, максимальна сума кредиту складає 200000 грн. Процентна ставка за користування Кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки запропоновано встановити у розмірі 35,99 %, тип процентної ставки - фіксована. Зміна процентної ставки за користування Кредитної лінії можлива за умови укладення між сторонами відповідної угоди.

За умовами Кредиту обов`язковий мінімальний платіж складає 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведені в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору та розміщенні на сайті Банку: www.alfabank.ua. Протягом строку дії Угоди тарифи та комісії за Кредитом. Можуть бути змінені в порядку, передбаченому Договором. Банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснюватиме договірне списання грошових коштів з розрахунку № UA 8397978, в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу.

Згідно наданої Банком довідки про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_1 ідентифікований банком, акцепт договору позичальником здійснено підписанням аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: 2826, дата відправки ідентифікатора позичальнику: 25.06.2021, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор: НОМЕР_2 (а.с. 8).

Підтвердженням добровільного укладення відповідачем кредитного договору є прийняття пропозиції (акцепт), в якій зазначено особисті дані ОСОБА_1 та його підписання одноразовим ідентифікатором.

Згідно паспорту споживчого кредиту, сторони узгодили наступні умови: сума/ліміт кредиту - 58000 гривень, строк кредитування 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, процентна ставка відсотків річних 35,59%, тип процентної ставки фіксований (а.с. 5-6).

Згідно розрахунку Банку за кредитним договором № 631701380 дата надання кредиту 25.06.2021, сума ліміту - 58000 грн, станом на 22.01.2023 залишок кредиту 77323,06 грн, який складається: заборгованість за тілом кредиту- 48193,56 грн, заборгованість по відсотках за надання кредитом - 810,94 грн, заборгованість за прострочене тіло кредиту - 25932,10 грн, неустойка (комісія, штраф) - 2386,46 грн (а.с. 9).

Банком на підтвердження боргу ОСОБА_1 надано виписку по рахунку боржника, яка є первинним документом та підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. (а.с. 10-13)

Отже, відповідач користувався кредитними коштами, однак свої зобов`язання за Договором № 631701380 належним чином не виконував. Станом на 22.01.2023 року за відповідачем обліковується заборгованість по кредитних зобов`язаннях на загальну суму 77323,06 грн.

Користування відповідачем кредитними коштами вбачається з виписки по рахунку за кредитною карткою за період з 25.06.2021 по 22.01.2023, по якій за оспорюваний період боржник активно знімав готівку, робив покупки, зокрема у м. Одесі, і така виписка є належним та допустимим доказом у розумінні вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 566 від 30 грудня 1998 року (чинного на час проведення грошових операцій за кредитним договором), оскільки згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, до яких відноситься і виписка.

01.12.2022 найменування АТ «Альфа - Банк» змінено на АТ «Сенс Банк».

Як встановлено з витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 Національним банком України внесений запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК») (а.с 19).

За матеріалами справи 05.12.2023 на адресу ОСОБА_1 направлено досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань, відповідно до якої АТ «Сенс Банк» вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 77323,06 грн (а.с. 14-16).

Щодо посилання скаржника, шо позивачем не доведено укладання договору, апеляційний суд зазначає таке.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано такі докази:

1) акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка була підписана відповідачем;

2) розрахунок заборгованості, в якому зазначаються складові заборгованості;

3) виписка по картковому рахунку з 25.06.2021 по 22.01.2023;

4) досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань і докази її направлення ОСОБА_1 ;

5) паспорт споживчого кредитування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).

Отже, факт укладення 25.06.2021 між сторонами кредитного договору підтверджується акцептом пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яку було підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором за належним йому номером телефону НОМЕР_2 , зі змісту якої вбачається, що останній підтвердив акцепт пропозиції та укладення договору між ним та банком на умовах, викладених в Тарифах, та, що розміщені на веб-сторінці www.alfabank.ua. При укладенні вказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою врегульовано норми щодо договорів приєднання.

Підписавши вказаний акцепт, який є складовою частиною кредитного договору та паспорт споживчого кредиту, відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Крім того, факт користування кредитним лімітом ОСОБА_1 підтверджується випискою по картковому рахунку.

Твердження скаржника, що матеріали справи не містять приблизного переліку послуг, які надаються банком, тобто відсутнє двостороннє належне погодження сплати комісії банку та визначення обсягу послуг банку, за яку є необхідність сплачувати комісію, спростовуються матеріалами справи, оскільки до позовної заяви надано розрахунок заборгованості, в якому зазначаються складові заборгованості, та відповідні розрахунки підтверджуються випискою по картковому рахунку.

Скаржник стверджує, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним, проте відповідачем не надано свого контррозрахунку, належними і допустимими доказами не спростувано розрахунок позивача, а тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Щодо доводу скарги, що розрахунок заборгованості не скріплений печаткою банку та не містить підпису керівника банку головного бухгалтера, не містить реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1 та 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний банк встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку.

Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Наданий позивачем розрахунок є обґрунтований, оскільки є оригіналом та містить початок та кінець нарахування, обчислення (тіло кредиту, відсотки за користування кредитом, прострочене тіло кредиту, неустойка), підсумковий, загальний розмір заборгованості за всіма критеріями.

Так, позивач звернувся до суду з позовом 11.04.2024, тобто більше ніж через рік після формування виписки, проте за умови відсутності доказів належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань станом на час перегляду апеляційним судом рішення суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Посилання скаржника на неправомірний порядок обчислення сум за межами строку кредитування є безпідставним, оскільки в паспорті споживчого кредиту сторони погодили можливість пролонгації відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору.

Щодо посилання скаржника, що позивачем не доведено отримання відповідачем вимоги про досудове регулювання спору, матеріали справи не містять відомостей про отримання або не отримання такої вимоги або відмови від її виконання, апеляційний суд зазначає, що позивач надав належні та допустимі докази направлення досудової вимоги на адресу боржника з описом вкладення.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2022 визначено, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і судової.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 22 липня 2020 року в справі № 210/1504/13-ц, від 03 грудня 2020 року в справі № 569/16767/16-ц, від 07 грудня 2022 року в справі № 953/1904/20, від 22 лютого 2023 року у справі № 159/36087/15-ц.

Доводи скаржника, що з матеріалів справи не вбачається та судом не встановлено, що кредитні кошти за офертою та акцептом, кредитним договором № 631711380 від 25.06.2021 надійшли на визначений рахунок НОМЕР_1 , спростовується матеріалами справи, а саме випискою по рахунку, де 25.06.2021 збільшено кредитний ліміт, новий кредитний ліміт - 58000 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не спростована.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови - 19 серпня 2025 року

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

В.В. Кострицький