Справа № 703/4364/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ДОДАТКОВЕ

26 серпня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Криви Ю.В.

секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Кривельова Валентина Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 703/4364/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, -

встановив:

07 серпня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідачів адвоката Кривельова В.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 703/4364/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, в якій просить ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідачів витрати на правничу допомогу в розмірі по 5 000 грн. кожному.

Заяву мотивує тим, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Під час подання відзиву на позовну заяву, представником відповідачів було приведено попередній розрахунок суми витрат, які останні понесли та очікують понести до закінчення справи по суті. Під час судового розгляду, до закінчення судових дебатів у даній справі, представником відповідачів було зроблено заяву про подання упродовж п`яти днів після ухвалення рішення доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторони сплатили у зв`язку з розглядом справи.

З огляду на викладене, просить Смілянський міськрайонний суд Черкаської області ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із позивача на користь відповідачів витрати на професійну допомогу у розмірі по 5000 грн кожному.

В судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення сторони не з`явилися, подали до суду заяви про судовий розгляд за відсутності представників сторін.

Від представника позивача надійшло заперечення на заяву про ухвалення заочного рішення, в якому адвокат Ракоїд Л.В. просить відмовити у задоволенні заяви повністю. Узагальнені доводи у запереченні зводяться до того, що розмір судових витрат є не обґрунтованим та таким, що не підтверджений належними та допустимими доказами, зазначає, що відповідачами не подано орієнтовного розрахунку витрат на правову допомогу разом із відзивом. Вважає розмір витрат завищеним та не спів мірним з часом, витраченим адвокатом для надання послуг у даній справі. В зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні даної заяви.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву в межах заявлених вимог, дослідивши додані до неї матеріали, та надавши належну правову оцінку доказам, суд дійшов до таких висновків.

За змістом статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно із частиною 3 та 4 вищевказаної статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 серпня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди відмовлено повністю.

У відповідності до п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача.

Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У зв`язку з цим представник відповідачів просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про витрати на правничу допомогу понесені відповідачами під час розгляду справи судом.

Договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до висновків, що викладені в постанові Верховного Суду по справі №826/856/18 від 22 грудня 2018 року, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на професійну правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за межами суду (постанова Великої Палати Верховного Суду по справі №301/1894/17 від 17 жовтня 2018 року).

Так, 22 жовтня 2024 року між адвокатом Кривельовим В.В. та ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 були укладені договори про надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, надання адвокатом Клієнту послуг не тільки в судових засіданнях по справі, а й поза їх межами (наприклад надання послуги «зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції») є правової допомогою та входить до обсягу наданої Клієнту правової допомоги у цій справі.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді стороною позивача надано суду письмові докази. Так, до заяви про ухвалення додаткового рішення додано договори про надання правничої допомоги від 22 жовтня 2024 року, укладені між адвокатом Кривельвим В.В. та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Кривельова В.В.; детальний опис робіт, наданих адвокатом та їх вартість; акти виконаних робіт до договорам про надання правничої допомоги від 22 жовтня 2024 року, квитанції на оплату юридичних послуг на загальну суму 10 000 грн.

Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі під час її судового розгляду на зазначену ним суму.

Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У пунктах 44, 47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновок, що "саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності".

Щодо заперечень представника позивача на заяву про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає, що у відзиві представником відповідачів зазначено про орієнтовний перелік витрат, які відповідачі понесли і понесуть у майбутньому і він складав на момент подання відзиву у загальному розмірі 10 000 грн, тобто по 5000 грн з кожного.

Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, враховуючи співмірність витрат, відмова у задоволенні позову в повному обсязі, та застосовуючи положення п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з позивача підлягають стягненню на користь відповідачів витрати на професійну правничу допомогу, понесену під час судового розгляду справи в розмірі по 5000 грн., що підтверджено документально.

З огляду на викладене, у справі слід ухвалити додаткове рішення.

Керуючись ст.ст. 141, 265, 270 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Кривельова Валентина Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 703/4364/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 703/4364/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі по 5000 (п`ять тисяч) грн. кожному.

Додаткове рішення може бути оскаржене повністю або частково в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ю. В. Крива