Справа № 473/1549/25
РІШЕННЯ

іменем України

"26" серпня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., позивача ОСОБА_1 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

у березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є власником транспортного засобу марки Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та 211/660 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

29 січня 2025 року близько 16.50 год відповідач ОСОБА_2 вчинив протиправні дії щодо належного позивачу майна, а саме пошкодив дах, молдинг багажника, скло на передніх пасажирських дверях, стойку автомобіля, а також фасад житлового будинку. Вартість завданої позивачу внаслідок цього шкоди становить 32219,51 грн, з яких 31970,51 грн вартість відновлювального ремонту автомобіля, 249,00 грн вартість відновлювального ремонту фасаду житлового будинку.

Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь у повному обсязі завдану йому матеріальну шкоду.

Крім цього позивач вказував, що внаслідок неправомірних дій відповідача та пошкодження останнім його майна він зазнав моральних страждань, що були обумовлені перенесеними душевними хвилюваннями, нервовим стресом, порушенням звичайного ритму життя (необхідністю докладати додаткові зусилля, пов`язані з необхідністю звернення до правоохоронних органів, отримання правової допомоги з метою захисту своїх прав). Грошовий еквівалент моральної шкоди позивач оцінив 10000,00 грн та просив стягнути цю суму з відповідача.

Крім цього, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а також витрати на проведення визначення вартості матеріальної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача адвокат Вишневський А.А. в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, згідно поданого відзиву на позов, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, оскільки позивач не надав доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між фактом заподіяння шкоди та неправомірними діями відповідача.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оглянувши матеріали перевірки ІКС ІПНП «Єдиний облік» за № 1126 від 29.01.2025, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що позивач є власником транспортного засобу марки Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та 211/660 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

29 січня 2025 року Вознесенським РУП ГУНП в Миколаївській області зареєстровано звернення позивача ОСОБА_1 за фактом пошкодження відповідачем ОСОБА_2 належного позивачу майна (заява зареєстрована ЄО за № 1126 від 29.01.2025). Згідно поданої останнім заяви, письмових пояснень, наданих працівнику поліції, відповідач 29 січня 2025 року близько 17.00 год пошкодив дах, скло на передніх пасажирських дверях автомобіля, а також стіну будинку. Відповідач не був опитаний працівниками поліції в зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання. За наслідками опрацювання обумовленого звернення працівниками поліції було рекомендовано позивачу звернутися до суду для вирішення питання щодо відшкодування завданих збитків.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 1, п. 8 ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Між тим, сторона відповідача не надала до суду належних та допустимих доказів того, що пошкодження належного позивачу транспортного засобу відбулося з вини третіх осіб. Тобто, відповідач не спростував презумпцію його вини у заподіянні шкоди майну позивача та не надав безспірних доказів того, що шкода була спричинена не з його вини.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до звіту № 17-25 про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого автомобіля встановлено, що вартість матеріального збитку, що нанесений власнику пошкодженого майна, станом на 29 січня 2025 року складає 22542,03 грн.

Вказаний звіт виконаний оцінювачем ФОП ОСОБА_3 , який зареєстрований в державному реєстрі оцінювачів, отримав сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 116/22 від 18 лютого 2022 року. Оцінювач для проведення оцінки здійснив особистий огляд пошкодженого автомобіля, під час якого встановлено його технічний стан, умови експлуатації, комплектацію, пошкодження, що зазначено в протоколі огляду транспортного засобу (перелік пошкоджень узгоджується з поясненнями позивача, наданими працівнику поліції). Для визначення обсягу та вартості ремонтних робіт оцінювачем додатково складено ремонтну калькуляцію з визначення об`єму та вартості запчастин, робіт та матеріалів, що є необхідними для відновлення автомобіля до попереднього стану.

Отже, на підставі оцінки наведених аргументів та наданих доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, в розмірі 22542,03 грн.

Відповідач вказаних обставин в судовому засіданні жодними доказами не спростував.

Між тим, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, не підлягають відшкодуванню витрати, пов`язані з пошкодженням фасаду будинку, оскільки позивач не надав жодних доказів щодо його пошкодження, вартості відновлювального ремонту.

За встановлених обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 22542,03 грн у порядку відшкодування завданої матеріальної шкоди.

В частині відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає очевидним, що внаслідок неправомірних дій відповідача та пошкодження належного позивачу майна позивач зазнав моральних страждань, що були обумовлені порушенням звичайного ритму життя (необхідністю докладати додаткові зусилля для організації свого життя, пов`язані з необхідністю звернення до правоохоронних органів, визначення розміру завданих збитків з метою захисту своїх прав).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої.

Відповідно до ч. 1, п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема подальшої поведінки заподіювача шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з встановлених обставин, враховуючи характер, обсяг, доведену позивачем тривалість страждань та вимушених змін у її житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає достатнім, адекватним та справедливим присудження позивачу відшкодування моральної шкоди в розмірі 500,00 грн.

Що стосується стягнення судових витрат, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За встановленого, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в загальному розмірі 3416,16 грн (пропорційно задоволеним позовним вимогам).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , матеріальну шкоду в розмірі 22542,03 грн, моральну шкоду в розмірі 500,00 грн, судові витрати в розмірі 3416,16 грн, а всього 26458,19 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В. Лузан