Провадження № 2/686/4733/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2025 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гайдуку А.С.,

за участю представника відповідача Дмитришиної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що тривалим невиконанням рішення суду у справі №686/19620/22 щодо прийняття постанови про відшкодування шкоди, заданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, станом на 30.04.2025 року позивачу було завдано фізичних, душевних, психічних страждань. На думку позивача, у даній справі наявні усі складові цивільно-правової відповідальності, та суд, приймаючи рішення, повинен врахувати тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких він зазнав внаслідок відмови в прийняті постанови, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що невиконання рішення суду є формою не фізичного насильства над людиною; посадові особи прокуратури навмисно не виконують рішення суду; невиконання судового рішення є приниженням людської гідності; виконання судового рішення залежить від посадових осіб прокуратури та невиконання судового рішення є системним правопорушенням.

У зв`язку з викладеним вище, позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 65000000 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.05.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено у підготовче засідання на 22.05.2025 року.

21.05.2025 року до суду представником відповідача Міністерства юстиції України було направлено відзив на позов, в якому заперечуються позовні вимоги у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Ухвалою суду від 22.05.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився проте, у змісті позовних вимог просить справу розглядати без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог та просила їх задоволити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження, а тому не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Хмельницької області В.Балюка від 31.03.2021 року, прийнятою на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 року у справі №822/1816/17, відшкодовано заробіток та інші грошові доходи ОСОБА_1 , а також іншу шкоду, яку він втратив внаслідок проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000028 від 16.05.2014 року, в розмірі 0 грн. 0 коп.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14.03.2023 справу № 686/19620/22 скасовано постанову прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Хмельницької обласної прокуратури Балюка Віталія Олександровича від 31 березня 2021 року, якою відшкодовано заробіток та інші грошові доходи ОСОБА_1 , а також іншу шкоду, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000028 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212 та ч. 2 ст. 366 КК України року в розмірі 0 грн. 0 коп.

Позивач звертаючись до суду із вказаним позовом, вказав, що внаслідок прийняття протизаконної постанови прокуратури Хмельницької області «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 31.03.2021, йому заподіяна моральна шкода у розмірі 65000000 грн.

Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Таким чином, законодавством, що регулює порядок та підстави стягнення шкоди, завданої фізичній особі органами державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, чітко встановлено суб`єктний склад учасників цих спірних правовідносин.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (частина перша та друга).

За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як передбачено частиною першою статті 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 1 і ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправністю поведінки заподіювача шкоди і заподіяною шкодою.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1 і 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Гарантоване ст. 55 Конституції України і конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У справі відсутні належні та допустимі докази того, що внаслідок дій і рішень відповідача ОСОБА_1 завдано моральної шкоди.

Само по собі винесення постанови, яка у подальшому була скасована судом не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Факт завдання потерпілому такої шкоди має бути обов`язково підтверджений об`єктивними доказами.

Також суд звертає увагу, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку визначеного ним розміру моральної шкоди в сумі 65000000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому моральної шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю Міністерства юстиції України та настанням шкоди, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову до суду, а тому в разі відмови у задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 30, 48, 76, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 48, 170, 1173, 1174 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій Стефанишин