Єдиний унікальний номер судової справи:490/2899/21
Провадження № 22-ц/812/1581/25 Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

25 серпня 2025 року м. Миколаїв справа №490/2899/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Носіковим І.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 Савицької О.Е.,

представника відповідача ОСОБА_3 Голубенка Д.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , подану його представником адвокатом Голубенком Дмитром Костянтиновичем, на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2025 року, постановлену під головуванням судді Шолох Л.М. в приміщенні того ж суду, за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради, Управління комунального майна Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Миколаївської міської ради, Управління комунального майна Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , в якому просили:

-визнати незаконним та виключити з рішення №19/24 Миколаївської міської ради від 25 березня 2004 року «Про внесення доповнень до рішення міської ради від 26 квітня 2000 року №18/7 «Про виконання Програми приватизації комунального майна м.Миколаєва, затвердження звіту про використання коштів позабюджетного фонду приватизації за 1999 рік та затвердження Програми приватизації за 2000-2002 роки» з переліку об`єктів групи «А» комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, що підлягають приватизації способом «викуп» - нежитлове приміщення - підвал, що розташований в будинку по АДРЕСА_1 ;

-визнати недійсним рішення Миколаївської міської ради від 25 березня 2004 року №19/24 та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежиле приміщення по АДРЕСА_1 , видане Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради від 15 липня 2004 року і зареєстроване в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації від 15 липня 2004 року №132, реєстраційний №587089 часткою 4/10, загальною площею 2639,6 кв. м.;

-визнати незаконними та скасувати рішення Виконкому Миколаївської міської ради №2498 від 20 грудня 2004 року в частині зміни адреси підвалу з АДРЕСА_1 на адресу АДРЕСА_2 , 32, АДРЕСА_3 рішення Виконкому Миколаївської міської ради №15 від 26 січня 2005 року;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу №2066 від 21 серпня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Димовим О.С., відповідно до якого ОСОБА_3 купив нежитлове приміщення загальною площею 270,2 кв.м., що розташоване у АДРЕСА_1 - а та виключити запис про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №37863156 від 21 серпня 2020 року;

-витребувати у ОСОБА_3 допоміжне приміщення підвал з №78-1, 78-9 площею 270,2 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 та повернути у спільну власність співвласників будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачі зазначали, що вони скориставшись правом на приватизацію житла за статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року №2482-ХІІ стали власниками окремих квартир в багатоквартирному будинку, розташованому у АДРЕСА_1 , а тому відповідно до закону водночас й співвласниками допоміжних нежитлових приміщень будинку.

Одним із приміщень підвалу, що передбачено проектом була котельня будинку, до якої існує лише один вхід. В цьому ж спірному приміщенні спроектовані та розташовані інженерні мережі житлового будинку: каналізація, вентиляції, холодного водопостачання та водовідведення, опалення, які складають внутрішньобудинкову систему інженерного забезпечення житлового будинку. Після підведення у 60 х роках газової мережі до будинку, у допоміжному приміщенні обладнання котельної було демонтовано та замість нього встановлено тепловий вузол з підключенням його до мереж централізованого опалення та прилад обліку теплової енергії.

У 2016 році позивача ОСОБА_5 було обрано відповідальному особою за зняття показників теплового лічильника та контролером за його експлуатацією та обслуговуванням.

До серпня 2020 року мешканці будинку безперешкодно користувались підвалом будинку, а з серпня невідомою особою було змінено замок від підвального приміщення.

В серпні 2020 року мешканці будинку дізналися, що частка підвалу, площею 270, 2 кв.м., як вони вважали знаходиться в їх спільній сумісній власності, як співвласників квартир, вже їм не належить.

25 вересня 2020 року позивачами встановлено, що без їхньої згоди, оспорюваними рішеннями до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва, що підлягали приватизації шляхом викупу, включено допоміжні приміщення житлового будинку й нежиле приміщення підвалу з №78-1, 78-9 площею 270,2 кв. м, власником якого на теперішній час є ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що підвальні нежитлові приміщення є безумовно допоміжними приміщеннями і не можуть перебувати у власності інших осіб, а належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир багатоквартирного житлового будинку, позивачі просили про задоволення позову.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 липня 2024 року замінено позивача у справі ОСОБА_7 на правонаступника ОСОБА_4 .

Ухвалою того ж суду від 09 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

23 жовтня 2024 року представником позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокатом Савицькою О.Е. подана до суду заява про призначення судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої вона просила поставити питання:

1. Чи є підвальні приміщення у будинку АДРЕСА_1 нежитловими зі стадії проектування?

2.Яке цільове призначення підвальних приміщень у будинку АДРЕСА_1 ?

3.Чи є підвальні приміщення у будинку АДРЕСА_1 допоміжними та чи призначені вони для побутового обслуговування усіх мешканців багатоквартирного будинку?

4.Які варіанти входу (потрапляння) до усіх підвальних приміщень у будинку АДРЕСА_1 існують, враховуючи їх розташування?

5. Чи можлива експлуатація та обслуговування та функціонування житлового будинку АДРЕСА_1 за призначенням з інженерними комунікаціями та технічними пристроями, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир, тощо для життєзабезпечення мешканців будинку житлово-комунальними послугами без використання підвальних приміщень у цьому будинку?

6.Зазначити усі інженерні комунікації та технічні пристрої призначені і необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир тощо та для життєзабезпечення мешканців будинку АДРЕСА_1 житлово-комунальними послугами?

7.Чи знаходиться в підвальних приміщень у будинку АДРЕСА_1 чи в їх частинах, технічне обладнання будинку, яке необхідно для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації будинку та яке саме, у тому числі: конструктивні характеристики приміщень?

8.Чи підключено будинок АДРЕСА_1 до мережі теплопостачання, чи є тепловий вузол, тепловий лічильник, мережі теплопостачання, та де саме вони розташовані (в яких саме підвальних приміщеннях цього будинку)?

9.В якому саме підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 знаходиться пристрій підключення (ввід) водопостачання у будинку?

10.Чи використовуються підвальні приміщення у будинку АДРЕСА_1 та технічне обладнання, яке в них знаходиться, для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування усіх мешканців цього багатоквартирного будинку?

Проведення експертизи представник просила доручити експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Покласти на позивачів витрати за проведення будівельно-технічної експертизи із зазначених вище питань.

В обґрунтування клопотання представник зазначала, що поставленні на вирішення експерта питання мають суттєве значення у даній справі і висновки експертизи будуть містити інформацію, що відноситься до предмета доказування.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 , заперечуючи проти призначення судової будівельно-технічної експертизи, зазначав, що клопотання подане вже після закриття підготовчого провадження та у відповідачів не було жодних перешкод для подання відповідного клопотання у строки, визначенні процесуальним законом. Окремо зазначав, що жодне із зазначених позивачами питань, які на їх думку підлягають вирішенню в ході проведення експертизи, не відповідають завданням будівельно технічної експертизи відповідно до Науково-методичних рекомендацій затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (у редакції наказу МЮУ від 26 грудня 2012 року №1950/5).

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 липня 2025 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання:

1. Чи є підвальні приміщення у будинку АДРЕСА_1 нежитловими зі стадії проектування?

2.Яке цільове призначення підвальних приміщень у будинку АДРЕСА_1 ?

3.Чи є підвальні приміщення у будинку АДРЕСА_1 допоміжними та чи призначені вони для побутового обслуговування усіх мешканців багатоквартирного будинку?

4.Які варіанти входу (потрапляння) до усіх підвальних приміщень у будинку АДРЕСА_1 існують, враховуючи їх розташування?

5. Чи можлива експлуатація та обслуговування та функціонування житлового будинку АДРЕСА_1 за призначенням з інженерними комунікаціями та технічними пристроями, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир, тощо для життєзабезпечення мешканців будинку житлово-комунальними послугами без використання підвальних приміщень у цьому будинку?

6.Зазначити усі інженерні комунікації та технічні пристрої призначені і необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир тощо та для життєзабезпечення мешканців будинку АДРЕСА_1 житлово-комунальними послугами?

7.Чи знаходиться в підвальних приміщень у будинку АДРЕСА_1 чи в їх частинах, технічне обладнання будинку, яке необхідно для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації будинку та яке саме, у тому числі: конструктивні характеристики приміщень?

8.Чи підключено будинок АДРЕСА_1 до мережі теплопостачання, чи є тепловий вузол, тепловий лічильник, мережі теплопостачання, та де саме вони розташовані (в яких саме підвальних приміщеннях цього будинку)?

9.В якому саме підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 знаходиться пристрій підключення (ввід) водопостачання у будинку?;

10.Чи використовуються підвальні приміщення у будинку АДРЕСА_1 та технічне обладнання, яке в них знаходиться, для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування усіх мешканців цього багатоквартирного будинку?

Цією ж ухвалою суд повернувся до стадії підготовчого провадження у справі.

Виконання експертизи доручено судовим експертам Миколаївського науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Оплату за проведення експертизи покладено в рівних частинах на позивачів. Надані у розпорядження експерта матеріали цивільної справи №490/2899/21. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвала районного суду мотивована тим, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, враховуючи, що сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань, суд вважав клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Також суд вважав за необхідне, з метою забезпечення позивачам доступу до правосуддя та їх можливості подати суду свої докази, повернутися до стадії підготовчого провадження у справі. Доводи представника відповідача суд відхилив, як необґрунтовані.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , діючи через свого представника адвоката Голубенка Д.К., посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просив ухвалу районного суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповіді на поставлені експертам питання не впливають на предмет доказування у даній справі, оскільки не спрямовані на доведення або спростування позовних вимог щодо правомірності набуття права власності на спірне майно відповідачами або існування перешкод у користуванні майном та усунення таких перешкод. Окремо заявник зазначав про неврахування судом висновків Верховного Суду щодо неналежного складу учасників у вказаній справі (справа №638/10158/20 від 07 травня 2025 року), на що було звернуто увагу суду у поясненнях представника відповідача.

Експертиза призначена судом першої інстанції без дотримання норм процесуального законодавства, приписів Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а також Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Так, питання, визначені судом для вирішення судової будівельно-технічної експертизи, на думку заявника, не підлягають вирішенню в рамках її проведення.

Окремо заявник зазначав про порушення судом фундаментального принципу судочинства змагальність сторін. Так, суд призначаючи експертизу у справі самостійно прийняв рішення про повернення до стадії підготовчого засідання, чим фактично надав перевагу стороні позивачів, які не просили про ухвалення відповідного рішення, та не обґрунтовували неможливість подати клопотання про призначення експертизи на відповідній стадії судового розгляду, яке тривала з квітня 2021 року по липень 2024 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, вказав, що оскільки підготовче провадження у справі було закрито судом ще 09 липня 2024 року і до цієї дати позивачі не здійснили свого обов`язку по доказуванню своєї правової позиції, не замовили проведення експертизи та не надали суду її висновок, то заявлене клопотання без наведення поважності причин пропуску пропущеного строку втратило будь-який правовий сенс, а суд за таких обставин повинен був відмовити у задоволенні клопотання, а не задовольняти його ще й з немотивованим поверненням до стадії підготовчого провадження навіть без клопотання про це позивачів.

Інші сторони відзив на апеляційну скаргу не подали.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Голубенко Д.К., підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в скарзі.

Позивач ОСОБА_1 та її та ОСОБА_2 представник адвокат Савицька О.Е., заперечували проти апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засіданні не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, доводів відзиву на апеляційну скаргу, апеляційній суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З врахуванням положень частини першої статті 2 ЦПК України справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.1-4 ст.12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Згідно з частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

У відповідності з частин першої, третьої статті 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

Положеннями частини першої, третьої статті 107 ЦПК України встановлено, що матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Колегією суддів встановлено, що між сторонами існує спір щодо захисту права власності на спірні приміщення, що розташовані в будинку по АДРЕСА_1 , а тому питання, стосовно правового статусу цього нерухомого майна підлягає з`ясуванню шляхом призначення у справі судової експертизи.

Апеляційний суд зауважує, що одним із визначальним для правильного вирішення даного спору є з`ясування та визначення правового статусу спірних приміщень у багатоквартирному будинку, а саме встановлення, чи належать усі спірні приміщення до числа допоміжних, чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку, з урахуванням характеристик таких приміщень. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №522/7636/14-ц та постанові Верховного Суду у постанові від 14 травня 2018 року у справі №753/20293/16-ц.

Також, виходячи з принципів змагальності, диспозитивності цивільного процесу, колегія суддів вважає, що будь-яка сторона у справі має право подавати докази на підтвердження тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, в тому числі й висновок експертизи.

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу, на відсутність підстав для призначення судової експертизи суперечать фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Щодо поставлених експерту питань, то колегія суддів звертає увагу на те, що якщо під час проведення судової експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких експерту не були поставлені питання, експерт має можливість у висновку викласти свої міркування і доводи щодо цих обставин.

Убачається, що в матеріалах справи відсутній будь-який висновок експерта, оцінювача щодо спірного майна, яке визначено сторонами як предмет спору, а тому районний суд з метою належного встановлення обставин справи та правильного вирішення спору, обґрунтовано призначив по справі судову будівельно-технічну експертизу.

Твердження заявника про те, що суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 07 травня 2025 року у справі №638/10158/20, безпідставні та необґрунтовані, з огляду на таке.

У постанові Верховного Суду від 07 травня 2025 року у справі №638/10158/20, спір був вирішений по суті, тоді як у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, судом першої інстанції було вирішено процесуальне питання про призначення експертизи. Тому доводи заявника про неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у вказаній постанові Верховного Суду є передчасними, оскільки у цій справі спір по суті не вирішений.

Щодо доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_9 про порушення принципу змагальності сторін, у зв`язку з тим, що суд призначаючи експертизу у справі самостійно прийняв рішення про повернення до стадії підготовчого засідання, чим фактично надав перевагу стороні позивачів, які не просили про ухвалення відповідного рішення, та не обґрунтовували неможливість подати клопотання про призначення експертизи на відповідній стадії судового розгляду, яке тривало з квітня 2021 року по липень 2024 року.

Відповідно до частини другої статті 189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції за наявності поданого клопотання про призначення експертизи правильно прийняв рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення вказаних процесуальних дій, які можуть бути реалізовані на стадії підготовчого провадження. До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що представник ОСОБА_3 адвокат Голубенко Д.К. вже після закриття підготовчого засідання 09 липня 2024 року, на якому він не брав участі, 22 жовтня 2024 року просив суд підготовче засідання у справі, призначене на 23 жовтня 2024 року відкласти на нову дату (т.2 а.с.125), що вочевидь свідчить про його необізнаність про закриття підготовчого провадження 09 липня 2024 року.

Отже наведені обставини суд першої інстанції правильно вважав вагомими.

За такого, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було дотримано вимоги цивільного процесуального закону щодо порядку призначення судової експертизи.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування ухвали суду, не встановлено. Крім того, колегія суддів зауважує, що призначення судової експертизи в даній справі є лише одним з доказів, яким суд першої інстанції при ухваленні рішення надаватиме правову оцінку. Питання ж щодо наявності підстав набуття позивачами у спільну власність спірного нерухомого майна, способу захисту їхнього права, буде вирішуватися районним судом під час ухвалення рішення по суті спору.

Враховуючи вищенаведені норми процесуального закону й те, що судова експертиза призначена районним судом для з`ясування фактичних обставин, які стосуються предмету доказування в даній справі та потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність визначених процесуальним законом підстав для призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи за клопотанням представника Савицької О.Е.

За такого, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ЦПК України, колегія суддів відхиляє.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану його представником адвокатом Голубенком Дмитром Костянтиновичем, залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2025 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 26 серпня 2025 року.