Справа № 752/9657/25
Провадження № 2-к/752/8/25
У Х В А Л А

21.08.2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Овдій-Барандич В.В., розглянувши клопотання Ташкентського міського суду про надання дозволу на примусове виконання рішення Ташкентського міського суду та виконавчого листа на території України про стягнення коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародні енергетичні рішення», -

присутні:

представник ТОВ «Міжнародні енергетичні рішення» Руденко О.А. - адвокат (ордер серії АА №1536767 від 30.05.2025р.)

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання Ташкентського міського суду про надання дозволу на примусове виконання рішення Ташкентського міського суду та виконавчого листа на території України про стягнення коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародні енергетичні рішення».

Ухвалою суду від 20.06.2025р. призначено судовий розгляд вказаного клопотання.

Від ТОВ «Міжнародні енергетичні рішення» надійшли письмові заперечення, за якими товариство просить відмовити в задоволенні клопотання Ташкентського міського суду. Зазначає, що товариство було позбавлено можливості взяти участь у судовому процесі через те, що не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи. Документи на юридичну адресу товариства з Узбекистану до України направлялись за допомогою міжнародної служби доставки DHL Express, про що свідчить транспортна накладна . При цьому товариство звертає увагу на нелогічно та несправедливо стислі строки отримання вантажу - 2 неповних робочих дні. Крім того, ці строки суперечать правилам компанії DHL Express, згідно з пунктом 16 яких термін зберігання вантажу встановлюється тривалістю 30 днів. Також факт відмови в отриманні ніяким чином не фіксується і не підтверджується. Разом з тим відмови не було і не могло бути, оскільки директор товариства ніколи б не відмовився отримувати будь-які документи, і тим більше документи із суду, і при цьому він не міг написати відмову від отримання вантажу, оскільки на той період перебував у відрядженні в іншому місті. Таким чином, на юридичну адресу товариства доставка ухвали суду про відкладення судового засідання не відбулась. Товариство вказує, що в рішенні Ташкентського міського суду від 18.10.2024р. зазначено, що копію ухвали направлено на електронну пошту відповідача , у той час як електронною адресою ТОВ «МЕР»

є . Отже, як зазначає товариство, на електронну пошту будь-які документи із суду не відправлялись. Окремо товариство звертає увагу на порушення, які, на його думку, були допущені Ташкентським міським судом при розгляді справи, адже за п. 8.2. обох контрактів, укладених з АО «Chirchiq Tranformator Zavodi», єдиною можливістю звернення до суду є попередня обов`язкова процедура досудового врегулювання спору шляхом направлення претензії. Разом з тим, жодної претензії на адресу товариства не надходило. За таких обставин, позивачу у справі мало бути відмовлено у відкритті провадження у справі у зв`язку з ухиленням від виконання своїх зобов`язань за контрактами, серед яких є обов`язок надсилання претензій з метою позасудового врегулювання спору як обов`язкова умова подальшої можливості звернення до суду.

У судовому засіданні адвокат ТОВ «Міжнародні енергетичні рішення» підтримала позицію, яка викладена в запереченнях, та просила відмовити в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Ташкентського міського суду та виконавчого листа на території України.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку представника ТОВ «Міжнародні енергетичні рішення», проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду - це поширення законної сили такого рішення на територію України й застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому нормами цивільно-процесуального кодексу, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання, зокрема, про застосування норм ЦПК України про засади змагальності й обов`язки осіб, які беруть участь у справі, судовий розгляд та інших відповідних норм.

Так, 18.10.2024р. Ташкентським міським судом у справі №4-10-2411/349 за позовом Управління Торгово-промислової палати РУз по Ташкентській області в інтересах АО «Chirchiq Tranformator Zavodi» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародні енергетичні рішення «Україна» про стягнення суми основного боргу в розмірі 307.100 доларів США, пені в розмірі 30.700 доларів США прийнято рішення, за яким позовні вимоги задоволені повністю та стягнуто з ТОВ «Міжнародні енергетичні рішення» (Україна) на користь АО «Chirchiq Tranformator Zavodi» суму боргу 307.100 доларів США, пеню в розмірі 30.700 доларів США, поштові витрати в розмірі 34.000 сум, а також стягнуто на користь бюджета Республіки Узбекистан державне мито в розмірі 85.875.172.2 сум.

19.11.2024р. Ташкентським міським судом видано виконавчий лист у справі №4-10-2411/349 про стягнення з ТОВ «Міжнародні енергетичні рішення» на користь бюджету Республіки Узбекистан державного мита в розмірі 85.875.172.2 сум.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила,

ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Згідно із ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» визначено, що розгляд судами клопотань про визнання й виконання рішення іноземних судів та арбітражів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами-учасницями відповідних міжнародних договорів. Клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У відповідності до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Слід зазначити, що між Україною та Республікою Узбекистан існує двосторонній Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних та сімейних справах (підписано 19.02.1998р., ратифіковано 05.11.1998р., набув чинності 19.06.1999р.).

У відповідності до ст. 1 вказаного Договору громадяни кожної з Договірних Сторін користуються на території другої Договірної Сторони стосовно своїх особистих та майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони. Громадяни кожної з Договірних Сторін мають право вільно і без перешкод звертатися до судів, прокуратури та інших установ другої Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться

цивільні та сімейні справи (які надалі іменуються "установи

юстиції"), можуть виступати в них, порушувати клопотання, подавати

позови та здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах,

що і громадяни цієї Договірної Сторони. Положення цього Договору застосовуються відповідно до юридичних осіб, заснованим на територіях Договірних Сторін відповідно до їхнього законодавства.

У статті 5 Договору встановлено, що установи юстиції Договірних Сторін надають одна одній правову допомогу шляхом виконання процесуальних та інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, в тому числі: 1) складання та надання, в тому числі пересилка, оригіналів чи завірених копій відповідних документів та матеріалів; 2) проведення арешту майна, пересилка та видача речових доказів; 3) проведення огляду та освідування; 4) проведення експертизи; 5) допит сторін, третіх осіб, свідків, експертів; 6) розшук осіб, у відповідності з діючим законодавством запитуваної Договірної Сторони; 7) визнання та виконання судових рішень у цивільних та сімейних справах, вироків у кримінальних справах у частині цивільного позову; 8) вручення документів.

За статтею 52 Договору кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цим Договором, визнає та виконує наступні рішення, винесені на території іншої Договірної Сторони, які набули чинності: 1) рішення установ юстиції у цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди у таких справах (рішення); 2) вироки судів у кримінальних справах в частині відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Стаття 56 Договору визначає, що у визнанні передбачених статтями 52, 54 рішень та у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо відповідач не взяв участі в процесі через те, що йому чи його вповноваженому не був своєчасно та належно вручений виклик до суду.

Так, надані суду документи не містять підтвердження про вручення боржнику копії позовної заяви та ухвали про прийняття до провадження позову АО «Chirchiq Tranformator Zavodi» та призначення справи до розгляду, а також про призначення судових засідань та виклик ТОВ «Міжнародні енергетичні рішення» в судові засідання, а, отже, боржник не може вважатися таким, що був належним чином повідомлений про розгляд справи судом, внаслідок чого був позбавлений можливості подати свої заперечення.

У рішенні Ташкентського міського суду зазначається, що відповідачу направлялась ухвала про відкладення судового засідання на електронну адресу та юридичну адресу.

Разом з тим, вказана в рішенні електронна адреса , як електронна адреса товариства, не є такою, оскільки дійсною є наступна: , що, зокрема, вбачається з умов контрактів, які були предметом дослідження Ташкентського міського суду.

Щодо направлення повідомлення Ташкентським міським судом про розгляд справи на юридичну адресу ТОВ «Міжнародні енергетичні рішення», то на підтвердження цього надано транспортну накладну №, в якій зазначено, що отримувач відмовився від доставки. Однак суд не може прийняти цю накладну

як належний доказ, оскільки з цієї транспортної накладаної не можна встановити, на яку адресу здійснювалось відправлення.

При цьому представник ТОВ «Міжнародні енергетичні рішення» заперечує факт доставки товариству відправлення та факт відмови від його отримання, посилаючись, у тому числі на те, що директор товариства у період з 01.10.2024р. по 15.10.2024р. був у відрядженні, про що надано відповідні докази (наказ від 30.09.2024р. №3010/02-ВП, посвідчення про відрядження №3010/02-ВП від 30.09.2024р. з відмітками про вибуття у відрядження, прибуття в пункти призначень, вибуття з них і прибуття до місця постійної роботи).

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 468 ЦПК України якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, зокрема, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, оскільки ТОВ «Міжнародні енергетичні рішення» було позбавлене можливості захисту своїх прав, так як не було належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи.

Керуючись статтями 467-469 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання Ташкентського міського суду про надання дозволу на примусове виконання рішення Ташкентського міського суду та виконавчого листа на території України про стягнення коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародні енергетичні рішення» відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

4. Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст.ст. 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 21.08.2025р.

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА