Справа №2-234/09
УХВАЛА

щодо розгляду скарги

20.08.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.

представника заявника - адвоката Хільчевського С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу, подану представником ОСОБА_1 - адвокатом Хільчевським Сергієм Олександровичем, про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та про зняття арешту з майна, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст вимог

Адвокат Хільчевський С.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови у знятті арешту, накладеного на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до постанови про арешт майна боржника серії АА №574008 від 15.09.2009; а також просить зняти арешт з вказаного нерухомого майна.

Обгрунтовуючи скаргу адвокат вказує, що в провадженні Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі перебувало три виконавчих провадження, боржником в яких був ОСОБА_1 , а саме:

1) виконавче провадження № 13402101 з примусового виконання виконавчого листа № 2-234/09, виданого 02.06.2009 Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 59138,85 грн, яке закінчене на підставі постанови державного виконавця у зв`язку зі смертю стягувача;

2) виконавче провадження № 3089426 з примусового виконання виконавчого документа № 2-П-2245, виданого 26.07.2006 Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 1319,99 грн, виконавчий документ в якому 20.10.2006 повернутий стягувачу;

3) виконавче провадження № 18098086 з примусового виконання постанови № 099888, виданої 24.12.2009 ВДАІ про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 340 грн, виконавчий документ в якому 25.06.2011 згідно з постановою державного виконавця повернутий стягувачу.

Представник заявника зазначає, що точні відомості, в якому виконавчому провадженні на майно ОСОБА_1 накладений арешт на підставі постанови від 15.09.2009 встановити неможливо, оскільки всі виконавчі провадження знищені за закінченням терміну зберігання.

Разом з тим, адвокат Хільчевський С.О. вказує, що існують достатньо обгрунтовані підстави стверджувати, що арешт на майно боржника накладений у виконавчому провадженні №13402101 з примусового виконання виконавчого листа № 2-234/09, виданого 02.06.2009 Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 59138,85 грн, оскільки на дату прийняття постанови про накладення арешту на майно №574008 від 15.09.2009 всі інші виконавчі провадження на виконанні не перебували.

31.08.2015 виконавче провадження №13402101 закінчене у зв`язку зі смертю стягувача на підставі ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату її прийняття - 15.09.2009), матеріали виконавчого провадження знищені у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Адвокат Хільчевський С.О. зауважує, що станом на день звернення до суду зі скаргою будь-які виконавчі документи відносно ОСОБА_1 на виконанні в Богунському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі не перебувають.

При зверненні до Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі з заявою про зняття арешту з майна, йому було відмовлено з посиланням на відсутність правових підстав для зняття арешту державним виконавцем.

Представник ОСОБА_1 зауважує, що наявний арешт майна, який застосовується протягом тривалого часу - 16 років, позбавляє заявника, як власника, права вільно користуватися та розпоряджатися майном, враховуючи відсутність підстав для застосування арешту на майно, вважає, що арешт підлягає скасуванню.

ІІ. Процедура і позиції сторін

Відповідно до ухвали суду від 06.08.2025 скаргу прийнято до провадження, зобов`язано Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі надати суду інформацію, в якому виконавчому провадженні була прийнята постанова серії АА №574008 від 15.09.2009 про накладення арешту на майно ОСОБА_1

15.08.2025 на виконання вимог ухвали суду надійшла відповідь з Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі (а.с. 43-45).

В судовому засіданні 15.08.2025 адвокат Хільчевський С.О. скаргу підтримав з підстав, викладених в ній, просив її задоволити. Додатково вказав, що ОСОБА_1 дізнався про накладений арешт на належне йому майно 01.07.2025, він звернувся до Богунського ВДВС у місті Житомирі із заявою про його скасування, проте державним виконавцем відмовлено в її задоволенні у зв`язку з відсутністю правових підстав для його зняття державним виконавцем, рекомендавано звернутися до суду.

Посилався на те, що методом логічного визначення, беручи до уваги дати відкриття та завершення виконавчих проваджень, боржником в яких був ОСОБА_1 , можна дійти висновку, що арешт був накладений у виконавчому провадженні, стягувачем за яким був ОСОБА_2 .

Адвокат зазначає, що вказане виконавче провадження було закінчене у зв`язку зі смертю стягувача, наявність правонаступників після його смерті не встановлена, ніхто протягом 16 років не звертався з поновленням строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, з заявою про оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Представник заявника вказує, що на підставі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час закінчення виконавчого провадження з такої підстави повинен був скасувати накладений арешт, що ним зроблено не було, тобто допустив бездіяльність. Наявний арешт порушує право ОСОБА_1 на вільне володіння своїм майном.

Представник Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд скарги без його участі (а.с. 49).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

На підставі положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 15.08.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, з урахуванням норм ст.ст. 244, 259 ЦПК України ухвалення та оголошення судового рішення відкладено до 12-00 год. 20.08.2025.

ІІІ. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження

Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.2009, справа № 2-234/09, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 47385,00 грн за договором позики, 473,85 судового збору та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 47858,85грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 32-33).

Згідно з рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2009 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.2009 в частині стягнення процентів змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 58635,00 грн процентів за договором позики з 01.01.2004 по квітень 2008. В решті рішення залишено без змін (а.с. 34-37).

На виконання рішення суду 02.06.2009 виданий виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання.

Матеріали цивільної справи № 2-234/09 знищені за закінченням терміну зберігання, що вбачається зі змісту довідки в.о. голови Богунського районного суду від 04.08.2025 (а.с. 31).

Зі змісту відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження (спецрозділ) станом на 01.08.2025 (а.с. 13-19) вбачається, що на виконанні у Богунському ВДВС у місті Житомирі перебували такі виконавчі провадження:

1) № 13402101 з примусового виконання виконавчого листа № 2-234/09, виданого 02.06.2009 Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 59138,85 грн, який надійшов на примусове виконання 17.06.2009 та 19.06.2009 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №13402101; згідно з постановою державного виконавця від 31.08.2015 виконавче провадження закінчене на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю стягувача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 стягувач ОСОБА_2 помер, згідно з актовим записом про смерть №1140) станом на 31.08.2015 залишок боргу становить 43560,29 грн;

2) № 3089426 з примусового виконання виконавчого документа № 2-П-2245, виданого 26.07.2006 Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 1319,99 грн; на підставі постанови державного виконавця від 20.10.2006 виконавчий документ повернутий стягувачу згідно з п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»;

3) № 18098086 з примусового виконання постанови № 099888, виданої 24.12.2009 ВДАІ про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 340,00 грн; 25.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 31.07.2025 вбачається, що на нерухоме майно ОСОБА_1 накладений арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження серії АА №574008 від 15.09.2009, виданої Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, ОСОБА_4 (а.с. 7-8).

02.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до керівника Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі із заявою про зняття арешту з належного йому майна (а.с. 9).

На заяву ОСОБА_1 начальник Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Н. Савіна надала відповідь, в якій повідомила, що матеріали виконавчих проваджень, в яких він був боржником, знищені у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, посилаючись на положення Закону України "Про виконавче провадження" зазначила, що будь-які підстави для зняття арешту з майна державним виконавцем відсутні, тобто ОСОБА_1 фактично відмовлено в скасуванні арешту начальником Богунського ВДВС у м. Житомирі (а.с. 10-12).

Наведене підтверджується змістом відповіді виконуючого обов`язки начальника Богунського ВДВС у місті Житомирі Расеньчук К. № 108056 від 14.08.2025, яка була направлена на вимогу суду про надання інформації, в якому виконавчому провадженні була прийнята постанова серії АА №574008 від 15.09.2009 про накладення арешту на майно ОСОБА_1 , в якій також вказано, що надати інформацію, в якому виконавчому провадженні була прийнята постанова про арешт майна не вбачається можливим, оскільки матеріали всіх виконавчих проваджень знищені за закінченням терміну їх зберігання

Крім того, в цій же відповіді зазначено, що станом на 13.08.2025 на виконанні у Богунському ВДВС у місті Житомирі відсутні виконавчі провадження, боржником в яких є ОСОБА_1 (а.с. 44-45).

ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка і мотиви суду

На час розгляду скарги порядок примусового виконання судових рішень регламентовано нормами Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016, який набув чинності 05.10.2016 (далі за текстом Закон України № 1404-VIII).

З матеріалів справи вбачається, що всі виконавчі провадження, в яких боржником був ОСОБА_1 , перебували на виконанні в період дії Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999.

Отже, виходячи з наведеного, виконавчі дії у таких виконавчих провадженнях повинні були здійснюватись на підставі положень Закону України № 606-XIV від 21.04.1999.

Судом встановлено, що постанова про накладення арешту на майно серії АА №574008 була прийнята державним виконавцем 15.09.2009.

Проаналізувавши матеріали, долучені до скарги, вбачається, що виконавче провадження №13402101перебувало на виконанні з 19.06.2009 по 31.08.2015; виконавче провадження №3089426 було завершене 20.10.2006 на підставі постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві; виконавче провадження № 18098086 було розпочато лише 18.03.2010 згідно з постановою ВДАІ від 24.12.2009 (а.с.18).

Отже, з наведеного можна дійти висновку, що постанова про арешт майна ОСОБА_1 серії АА №574008 від 15.09.2009 могла бути прийнята державним виконавцем у виконавчому провадженні № 13402101 з примусового виконання виконавчого листа №2-234/09 від 02.06.2009, виданого Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення заборгованості на користь ОСОБА_2 , оскільки лише це виконавче провадження на той час було відкрите і перебувало на виконанні.

Виконавче провадження № 13402101 було завершене 31.08.2015 на підставі постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю стягувача на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999.

Згідно з п. 3. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації

юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Нормами ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 було визначено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строку порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно

боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем

заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З сукупного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частиною 1 статті 49 Закону України № 606-XIV, саме державний виконавець на підставі ст. 50 цього ж закону повинен був прийняти постанову про зняття арешту з майна боржника, що ним зроблено не було.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі з заявою про зняття арешту з майна, за результатами розгляду якої йому фактично було відмовлено з посиланням на те, що підстави для зняття арешту державним виконавцем відсутні (а.с. 10-12).

Суд не погоджується з такими доводами начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначено вище, саме державний виконавець на підставі ст. 50 Закону України № 606-XIV був зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, вказавши про це у постанові про закінчення виконавчого провадження, що ним зроблено не було, що свідчить про бездіяльність.

За правилами ч.ч. 6, 7 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Нормами Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016, чинного на момент звернення ОСОБА_1 , передбачена можливість закінчення виконавчого провадження у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника (п. 3 ч. 1 ст. 39 закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, зі змісту пункту 22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, зі змінами, в редакції на час звернення боржника до виконавчої служби) - далі за текстом Інструкція № 512/5 вбачається, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

З наведеного вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених законом, державний виконавець у відповідній постанові зобов`язаний вирішити питання про зняття з арешту майна боржника.

Виходячи з викладених вище положень Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016, суд відхиляє доводи начальникаБогунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Савіної Н. про те, що підстави для зняття арешту з майна державним виконавцем відсутні, а арешт підлягає зняттю на підставі ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Дійсно ст. 59 Закону України № 1404-VIIIврегульовано питання зняття арешту з майна.

Водночас, суд вважає, що до зазначених правовідносин не можуть бути застосовані положення ст. 59 Закону України № 1404-VIII, оскільки питання зняття арешту з майна у разі закінчення виконавчого провадження було врегульовано як положеннями Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, який втратив чинність, так і чинними нормами Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016.

На переконання суду ч. 5 ст. 59 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 підлягає застосуванню у разі, якщо жодною іншою нормою не передбачений порядок зняття арешту з майна і в іншому порядку право особи не може бути захищене.

Державний виконавець при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю стягувача був зобов`язаний в цій постанові зняти арешт з майна боржника, що ним зроблено не було. Таке порушення не було усунено і начальником Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Савіною Н. при зверненні ОСОБА_1 , що свідчить про допущену бездіяльність.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; в разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, суд, встановивши, що начальник Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Савіна Н. неправомірно відмовила ОСОБА_1 , як боржнику у виконавчому провадженні, в задоволенні його вимоги про зняття арешту з належного йому майна, визнає таку бездіяльність неправомірною, вимоги скарги в цій частині є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Вимога скарги про зняття арешту з майна задоволенню не підлягає з огляду на те, що ні нормами ЦПК України, ні нормами Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено повноважень суду на зняття арешту з майна боржника за наслідками розгляду скарги на дії, бездіяльність або рішення державного виконавця.

Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин цієї справи, вимог ЦПК України, Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов переконливого висновку, що не зняття арешту з майна боржника при закінченні виконавчого провадження, є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, оскільки державним виконавцем не були дотримані вимоги ст. 50 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження, а порушене право боржника підлягає захисту шляхом зобов`язання державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі винести постанову про зняття арешту з майна боржника, що відповідає приписам ст. 451 ЦПК України, і призведе до ефективного захисту порушених прав ОСОБА_1 .

Разом з тим, оскільки з матеріалів провадження не вбачається за можливе встановити державного виконавця, який здійснював виконавче провадження №13402101, суд зобов`язує начальника або за його дорученням іншу уповноважену посадову особу Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі винести постанову про зняття арешту з майна боржника згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 259-261, 268, 353, 447-453 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу адвоката Хільчевського Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у відмові зняти арешт з майна, яке на праві власності належить ОСОБА_1 .

Зобов`язати начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) або за його дорученням уповноваженого державного виконавця винести постанову про зняття арешту з майна, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серії АА №574008 від 15.09.2009, виданої Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Суддя О.В. Стрілецька