_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-др/947/92/25
Рішенням суду від 27.06.2025р. у справі №947/15243/24 первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) грошову компенсацію середньої ринкової вартості 1/2 частки транспортного засобу автомобіля марки LEXUS RX 350, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 в розмірі 230120 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) 1/2 частку грошових активів (готівка), внесених до декларацій про доходи ОСОБА_1 в розмірі 600000 грн. та 7500 доларів США, що у сукупному розмірі становить суму у розмірі 896509 грн.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Представник позивача за первісним позовом адвокат Бикова О.В. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у сумі 13357 грн.

ОСОБА_1 та його представник заперечень до суду не подали.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно частин 1,2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Між адвокатом Биковою О.В. та позивачем 8.04.2024р. укладено Договір про надання правової допомоги №10 та Додаткову угоду Додаток №1 від 08.04.2025р., за якою замовник сплачує адвокату 8000 грн. винагороди за правову допомогу.

До матеріалів адвокатом додана квитанція (а.с.41) про оплату ОСОБА_2 адвокату Биковій О.В. 8000 грн. від 09.04.2024.

Згідно якого надання юридичних консультацій, проведення зустрічей, підготовка відзиву та участь у судових засіданнях визначена у сумі 20000 грн., які квитанцією до прибуткового касового ордеру №19/02 сплачені відповідачем ОСОБА_3 19.02.2024р.

Крім цього, позивачем за первісним позовом сплачено судовий збір 11175 грн. (т.1 а.с.1) та понесені витрати по оцінці спірного майна на суму 2000 грн. (т.1 а.с.151).

У рішеннях ЄСПЛ умовою для стягнення судових витрат зі сторони, що програла, є наявність факту їх сплати позивачем.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим (див., наприклад, п. 30 рішення у справі Bottazzi v. Italy). Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. також п. 55 рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Iatridis v. Greece).

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, із зазначеного вище вбачається, що прибутковий касовий ордер є підставою для приймання готівки, а про сам факт її приймання свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру.

Таким чином, враховуючи те, що судом при винесенні рішення у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, відсутність заперечень з боку сторони відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, обсяг виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн., витрат понесених по оцінці спірного майна на суму 2000 грн. та сплату судового збору 11175 грн., а разом 21175 грн.

Керуючись ст.246, 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати у сумі 21175 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Я. В. Бескровний