Справа № 182/4882/23
Провадження № 2/0182/183/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.08.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Рунчевої О.В.

секретаря - Паламарчук П.Ю.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

18.09.2023 року позивачка звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із даним позовом про розірвання спадкового договору, посилаючись на наступні обставини.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вона є одинокою людиною, має чисельні хвороби, а тому виявила бажання укласти спадковий договір із ОСОБА_4 , яка є донькою її колишньої сусідки. 23 вересня 2019 року між сторонами був укладений спадковий договір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначає, що ОСОБА_4 порушує свої зобов`язання, умови договору виконує частково та лише в частині сплати їй 300,00 грн. щомісячно. Відповідач не провідує її, коли вона хворіє відмовляється купувати ліки, готувати їжу, прибирати в квартирі, прати білизну, сплачувати комунальні послуги. В 2022 році позивачка бачила відповідачку всього двічі. Здоров`я ОСОБА_1 значно погіршилось, в 2022 році вона потребувала лікування в лікарні м. Дніпра, про що письмово повідомила ОСОБА_4 , але відповіді на свій лист так і не отримала. Згодом відповідачка взагалі перестала її відвідувати та надавати щомісячні грошові виплати. Від знайомої ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_4 виїхала до м. Львова або за кордон. Позивачка зазначає, що вважає відповідачку нахабною, жадібною, брехливою, безвідповідальною особою. ОСОБА_1 боїться за своє життя, оскільки вважає, що відповідачці від неї потрібна лише квартира, а вона сама їй тільки заважає, а тому її можуть вбити або отруїти. Крім того, у ОСОБА_4 народилась друга дитина, з приводу цього ОСОБА_1 зазначає, що у відповідачки не буде вистачати часу для догляду за нею.

В добровільному порядку відповідачка розірвати спадковий договір не бажає, тому позивачка змушена звернутись до суду та просить розірвати спадковий договір, укладений 23.09.2019 року, судові витрати покласти на відповідачку.

29.04.2024 року позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідачки на її користь 28 000 грн., як компенсацію за моральну, фізичну та фінансову шкоду (а.с.83). 06.02.2025 року ОСОБА_1 збільшила суму даної шкоди до 30 000 грн. (а.с.125-126).

Ухвалою суду від 30.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.33-34).

Ухвалою суду від 30.10.2023 року зобов`язано приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Бережного О.О. надати належним чином завірену копію спадкового договору від 23.09.2019 року (а.с.35-36).

Ухвалою суду від 22.07.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.107-108).

Ухвалою суду від 11.06.2025 року зобов`язано адміністрацію державної прикордонної служби України надати інформацію про те, чи перетинала ОСОБА_4 кордон України (а.с.138).

Ухвалою суду від 11.06.2025 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати суду відомості щодо ОСОБА_4 (а.с.139-140).

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, в судовому засіданні пояснив, що відповідачка бажає виконувати умови спадкового договору, але ОСОБА_1 не впускає її до квартири та всіляко чинить їй перешкоди у виконанні умов спадкового договору. Самостійного доступу до квартири ОСОБА_1 відповідачка не має. ОСОБА_4 здійснює грошові перекази на ім`я ОСОБА_1 , передбачені умовами спадкового договору, які остання, в свою чергу, отримує, про що свідчать відповідні квитанції. З цих підстав просив відмовити позивачці у позові в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 (а.с.67).

23.09.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали спадковий договір, за яким ОСОБА_1 зобов`язалася передати після своєї смерті ОСОБА_4 вказану квартиру за умови виконання набувачем розпоряджень, передбачених в пункті 6 договору (а.с.4-5).

Відповідно до пункту 6 договору «...на Набувача майна покладаються такі обов`язки:

- провідувати мене один раз на тиждень;

- за моїм проханням переселитись в квартиру, яка відчужується за цим договором та проживати зі мною;

- у випадку моєї хвороби надавати мені допомогу у вигляді:

А) купувати ліки в аптеці;

Б) через день купувати харчі та готувати їжу, при цьому на харчі набувач має витрачати 4/5 (чотири п`ятих) розміру моєї пенсії та 500 грн. власних коштів щомісячно;

В) за моїм усним проханням прибирати в квартирі та прати постільну та натільну білизну;

Г) отримувати щомісячно мою пенсію та сплачувати послуги за рахунок моїх коштів;

- щомісячно надавати мені матеріальну допомогу в розмірі 500,00 грн. на придбання ліків, а у разі мого лікування в лікарні (стаціонарне перебування) повністю нести витрати на моє утримання та лікування;

- поховати мене на цвинтарі міста Нікополя за свій рахунок.»

Отже, за умовами спадкового договору відповідач зобов`язалась провідувати позивача один раз на тиждень, за проханням позивача переселитись в квартиру, яка відчужується за цим договором та проживати з нею, щомісячно надавати позивачу матеріальну допомогу в розмірі 500,00 грн. на придбання ліків та 500 грн. на купівлю харчів.

Позивач, обґрунтовує своїх вимоги тим, що відповідач порушує свої зобов`язання, умови договору спочатку виконувала частково та лише в частині сплати їй 300,00 грн. щомісячно, а не 1000 грн., не провідує її, коли вона хворіє, відмовляється купувати ліки, готувати їжу, прибирати в квартирі, прати білизну, сплачувати комунальні послуги.

Частиною 1 статті 1302 ЦК України встановлено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відповідно до ст. 1304 ЦК України, спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтями 1302,1305 ЦК України та умовами укладеного між сторонами спадкового договору, обов`язки з вчинення певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а відчужувач у спадковому договорі не має обов`язків, він наділяється лише правом вимоги, тому набувач повинен довести належне виконання ним зобов`язань за договором.

В силу частини 1 ст. 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Як вбачається з письмових доказів справи, ОСОБА_4 для виконання умов спадкового договору здійснювала грошові перекази на ім`я ОСОБА_1 , про що свідчать грошовий переказ від 22.04.2024 року на суму 14 500,00 (а.с.92), грошовий переказ від 18.07.2024 року на суму 6 200,00 грн. (а.с.94).

Дані кошти позивачка отримує, проти чого не заперечувала в судовому засіданні. Але на підтвердження обставин та фактів невиконання відповідачкою інших зобов`язань по спадковому договору ОСОБА_1 належних, достатніх та достовірних доказів не надала. В судовому засіданні не заперечувала проти того факту, що не впускає відповідачку до свого житла, оскільки має побоювання за своє життя.

Крім того, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 вже зверталась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з даним предметом позову та просила розірвати спадковий договір від 23.09.2019 року. Рішенням суду від 19.05.2022 року (справа № 182/8231/21) позивачці було відмовлено в задоволенні позову. Постановою Верховного Суду України від 17.05.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

На підставі викладеного вище суд зазначає, що суть спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача.

Спадковий договір виступає різновидом договорів про передачу майна у власність.

Таким чином, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. При цьому стаття 1307 ЦК України встановлює гарантії додержання прав та законних інтересів учасників спадкового договору.

З метою недопущення переходу майна, що є предметом спадкового договору до третіх осіб, нотаріус одночасно з посвідченням цього договору, накладає на зазначене майно заборону відчуження та вносить відомості про нього до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Зняття заборони відбувається після смерті відчужувача на підставі свідоцтва про смерть.

Таким чином, до спадкового договору застосовуються загальні положення про виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).

Разом з тим, положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем не надано доказів передачі передбачених спадковим договором особистих розпоряджень, які б відповідач не виконав.

Отже, матеріали справи не містять належних, допустимих і достовірних доказів щодо невиконання відповідачкою умов спадкового договору, та істотних порушень умов спадкового договору. Доказовим наповненням даної справи є медичні документи про стан здоров`я позивача, які самі по собі жодним чином не підтверджують факт невиконання відповідачкою умов спадкового договору. Викладені в позовній заяві обставини щодо неможливості виконання відповідачкою своїх обов`язків за договором у зв`язку із народженням другої дитини, та переживання ОСОБА_1 за власне життя суд вважає особистими припущеннями позивачки, які не можуть бути допустимим доказом у справі та покладені в основу законного рішення, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо стягнення з відповідачки на користь позивачки 30 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної, фізичної та фінансової шкоди суд зазначає наступне.

Стаття 1166 ЦК України є загальною нормою, яка встановлює підстави для відшкодування матеріальної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам. Відповідно до неї, така шкода відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі, якщо доведено факт неправомірних дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як роз`яснено в п. 4 вище згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При цьому, в п. п. 3, 5 зазначеної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Але слід зазначити, що суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідачки було завдано ОСОБА_1 моральних або фізичних страждань, будь-якої фінансової або матеріальної шкоди. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 526,651,1166,1167,1302-1308 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору та стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти робочих днів.

Суддя: О. В. Рунчева