Справа №487/1595/25
Провадження №2/487/2448/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:головуючого - судді Кузьменко В.В., за участю: секретаря судового засідання Спицької Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ ФК «Пінг-Понг» звернулось до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №103689515 від 17.10.2020 року в розмірі 23750 гривень, посилаючись на те, що згідно вказаного кредитного договору №103689515 відповідач отримав в ТОВ «Мілоан» кредит в розмірі 5000,00 грн., строком на 15 днів на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 5%, вказаними кредитними коштами відповідач скористався. За умовами кредитного договору відповідач був зобов`язаний повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін. 15.01.2021 року ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №103689515 від 17.10.2020 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс» 24.01.2022 за договором факторингу передало це право позивачу. Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєві від 19.03.2025 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та відкрито провадження у справі.

Заводським районним судом м. Миколаєва 04.06.2024 року було ухвалено заочне рішення у справі № 487/1595/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позов було задоволено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.06.2025 року заочне рішення по справі №487/1595/25 скасовано та призначено судове засідання.

01.07.2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

30.07.2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2025 року в задоволенні клопотання представника відповідача Жовтої А.С. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

08.08.2025 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому зазначає, що позивачем не доведено перерахування ОСОБА_1 коштів за кредитним договором та не надано доказів - розрахункового документа або виписки з банківського рахунку. Долучений розрахунок заборгованості не є безспірним доказом наявної заборгованості, оскільки такі документи складаються одноособово стороною позивача. Позивачем не довів факт перерахування кредитних коштів за договором, а тому підстави для стягнення заборгованості відсутні. Крім того, не надано доказів, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Не погоджується з розрахунком та просить в задоволенні позову відмовити.

10.08.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просить в задовольнити позовні вимоги повністю.

18.08.2025 року до суд від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надавав заяву просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 3, 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 17.10.202. року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №130689515 відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн., строком на 15 днів на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 5%.

15.01.2021 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №130689515 від 17.10.2020 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача.

24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ ФК «Пінг-Понг» було укладено договір факторингу №1/15, у відповідності до умов якого та згідно додатку №1 до договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором№130689515 від 17.10.2020.

Накозом ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ" від 01.07.2025 року було перейменовано з ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ" у ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС".

За змістом статей626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На день винесення судом рішення, жодного доказу оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі чи її частини за вищевказаними кредитами, суду не надано.

При таких обставинах суд вважає вимоги доведеними, обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню

Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК України передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.02.2020 року (справа №755/9215/15-ц провадження №14-382цс19).

Дослідивши надані на підтвердження надання позивачу правової допомоги та їх розміру документи, враховуючи складність справи з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. за подання до суду даної позовної заяви.

Керуючись ст. ст.258,259,263-265,268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СОЛВЕНТІС" заборгованість у сумі 23750 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.В.Кузьменко