Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2025 р.

м. Київ

справа № 754/8656/25

провадження № 2/755/10683/25

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Державного підприємства «Національна кінематика України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

УСТАНОВИВ:

Позивач ДП «Національна кінематика України», звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Договором зберігання № 352 від 18.12.2023 року в розмірі 12 572,40 грн. та судові витрати, вказуючи на порушення відповідачем умов Договору в частині сплати щомісячних платежів за період з листопада 2024 року по січень 2025 року (включно) на суму 10 620,00 грн., а також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати - 542,30 грн., 3% річних - 131,46 та 1 278,64 грн. - пені.

17 липня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за позовом Державного підприємства «Національна кінематика України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг та постановлено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін.

01 вересня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва письмову заяву відповідача ОСОБА_1 про зміну порядку розгляду справи та витребування доказів залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого відповідач проти позову заперечив в повному обсязі, зазначив, що Договір зберігання № 352 від 18.12.2023 року між позивачем та відповідачем не укладався; при ознайомленні з текстом Договору відповідачем встановлено, що останній містить не його підпис, та фотографія паспорту, долученого до Договору, не відповідає фотографії дійсного паспорту відповідача; витяг з реєстру територіальної громади від 31.01.2023 року, отриманий за запитом Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області ОСОБА_2 , який також є додатком до Договору, відповідач ніколи не отримував, таким чином відповідачем зазначено про відсутність будь-яких правових відносин між ним та позивачем.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором.

Як убачається з матеріалів справи, 18.12.2023 року між ДП «Національна кінематика України» та ОСОБА_1 укладено Договір зберігання № 352, за умовами якого поклажодавець за актом приймання-передачі передає, а зберігач приймає за плату на відповідальне зберігання особисте майно останнього на території зберігача за адресою% АДРЕСА_1 у вільних приміщеннях та зобов`язується повернути його поклажодавцю в обумовлений Договором строк у цілісності і схоронності. (а.с. 13-17)

Відповідно до п. 4.1.3., 6.6 Договору, обов`язком поклажодавця є своєчасно та в повному обсязі вносити плату за зберігання майна. За послуги по зберіганню майна поклажодавець сплачує зберігачеві щомісячно з 01.01.2024 року - 2 950,00 грн., ПДВ - 20% - 590,00 грн., всього - 3 540,00 грн.

Відповідно до п. 7.8 Договору, за порушення термінів здійснення розрахунків, передбачених п. 6.6 Договору, поклажодавець сплачує зберігачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день порушення терміну оплати.

Згідно Акту приймання-передачі на зберігання від 01.01.2024 року, підписаного сторонами Договору, відповідачем передано на зберігання майно - інвентар для зйомок кінофільмів. (а.с. 18)

На виконання умов Договору з січня 2024 року по жовтень 2024 року від імені ОСОБА_1 регулярно вносилась плата на загальну суму 35 400,00 грн., що підтверджено випискою по рахунку ДП «Національна кінематика України», однак реквізитами контрагента зазначено: «інші платежі (послуги зв`язку за радіоточку, омофони, кабельне телебачення, тощо», «виручка організацій ГУ». (а.с. 24-35)

Згідно Листа ДП «Національна кінематика України» від 06.05.2025 року позивачем повідомлено ОСОБА_1 про необхідність сплати заборгованості за Договором № 352 від 18.12.2023 року на суму 12 572,40 грн., з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних та пені. (а.с. 36-38)

Разом з тим, до матеріалів справи долучено дві копії паспортів від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які містять різні фотокартки, а також матеріали справи містять два витяги з реєстру територіальної громади м. Києва щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак долучений позивачем Витяг зроблено за замовленням не ОСОБА_1 , а за замовленням Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. (а.с. 11, 12, 65, 66)

Крім того, відповідно до п. 2.7-2.9 Договору, майно вважається поверненим поклажодавцеві з моменту підписання сторонами Акта повернення-приймання майна. В Акті повернення-приймання майна зазначається його стан, кількість, вартість та комплектність на день повернення. У разі наявності заборгованості поклажодавця, зокрема з плати за зберігання майна, непередбачувані (надзвичайні витрати) та вартість спожитої електроенергії, поклажодавець зобов`язаний сплатити суму боргу до підписання сторонами Акту повернення-приймання майна з урахуванням усіх поточних нарахувань, а зберігач має право обмежити доступ поклажодавця до переданого на зберігання майна.

Згідно п. 5.2.5 Договору, зберігач має право обмежити допуск працівників поклажодавця в разі несплати або сплати не в повному обсязі за зберігання майна протягом 2 (двох) місяців.

Разом з тим, до матеріалів справи позивачем не долучено Акта повернення-приймання майна за Договором зберігання № 352 від 18.12.2023 року.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (частини перша, друга статті 901 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (частина перша статті 936 Цивільного кодексу України).

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений, виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк (частини перша - третя статті 938 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання (частина перша статті 948 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої, другої статті 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з нормою ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків.

Згідно ч. 1 ст. 546, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. (ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України)

Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків.

Зокрема, статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями цивільного законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за Договором зберігання № 352 від 18.12.2023 року, оскільки матеріали справи не містять беззаперечні докази того, що саме ОСОБА_1 було укладено вказаний Договір, та суд критично оцінює підстави заявленого позову, ураховуючи, що матеріали справи містять різні копії паспортів щодо відповідача ОСОБА_1 , що, відповідно, ставить суд під сумнів належне визначення позивачем особи відповідача, а також дійсність досліджуваного правочину.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Державного підприємства «Національна кінематика України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 6, 11, 526, 610, 611, 625, 626 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства «Національна кінематика України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 01 вересня 2025 року.

Суддя: В.І. Галаган