Справа №333/4312/25
Провадження №2/333/3156/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Бабак З.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Середи А.А.,

представників відповідачів Бойко У.Р., Галагуз М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.05.2025 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди. Посилається на те, що 31.10.2016 р. його було затримано за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст.. 208 КПК України. 01.11.2016 прокурором відділу прокуратури Запорізької області йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя 03.11.2016 р. відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про обрання позивачу запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, також за клопотанням прокурора позивача ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відсторонено від посади. 27.02.2017 р. направлений обвинувальний акт до Комунарського районного суду м. Запоріжжя для розгляду кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000297 за обвинуваченням позивача за ч.2 ст.186 КК України. 27.02.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя позивача виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. 19.06.2019 р. колегією суддів Запорізького апеляційного суду цей вирок залишений без змін в частині виправдання позивача. Перша судова палата Касаційного кримінального суду ухвалу Запорізького апеляційного суду 12.05.2020 р. залишила без змін. Позивач зазначає, що він перебував під дією кримінальних процесуальних норм та обтяжень, пов`язаних з притягненням його до кримінальної відповідальності впродовж 2 років 5 місяців та 20 днів. Внаслідок незаконних дій працівників прокуратури позивачеві були завдані страждання у вигляді душевних переживань та мук, постійного нервування, сорому, приниженості, погіршення відносин з оточуючими, перед якими він мав виправдовуватись, що він не злочинець. Через тривале перебування під слідством та судом у позивача порушилися життєві зв`язки, які до теперішнього часу не відновлені і він має докладати зусиль для організації свого життя. Позивач вважає, що гарантований державою мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути збільшений, оскільки його було звільнено з посади після відсторонення, на нове місце роботи він зміг влаштуватись лише після ухвалення виправдувального вироку. Він переніс сильний емоційний стрес через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне переслідування, розголос в суспільстві вплинули на його подальше життя. Просить стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України відшкодування моральної шкоди в сумі 400000 грн. Просив стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

27.05.2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

13.06.2025 року до суду надійшов відзив Запорізької обласної прокуратури, в якому відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє належне обґрунтування розміру моральної шкоди, визначення моральної шкоди ґрунтується на загальних формулюваннях. ОСОБА_1 за власним бажанням звільнився зі служби в поліції 04.11.2016 р. Вважає, що сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною, не відповідає принципу справедливості та не підлягає задоволенню.

Державна казначейська служба України 24.06.2025 року надіслала до суду відзив, в якому також не визнала позов, послалась на недоведеність розміру моральної шкоди. Вважає неможливим стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки положеннями ЗУ №266/94-ВР не передбачено право особи на відшкодування з Держбюджету України судових витрат, понесених у цивільній справі.

25.06.2025 року надійшла відповідь на відзив Державної казначейської служби, складена представником позивача адвокатом Середою А.А., в якій викладена позиція відповідно до позову.

26.06.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги за обставин викладених в позові, просили позов задовольнити.

Представники відповідачів проти позову заперечували з підстав, викладених у відзивах.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що по кримінальному провадженню №0000297 від 05.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України 31.10.2016 р. ОСОБА_1 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

ОСОБА_1 01.11.2016 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевсього районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2016 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відмовлено. Його звільнено негайно з-під варти.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевсього районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2016 ОСОБА_1 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України відсторонено від посади поліцейського Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в запорізькій області строком на два місяці.

Вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 27.02.2018 р. ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та виправдано у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19.06.2019 вирок суду Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 27.02.2018 р. в частині виправдання ОСОБА_1 залишено без змін.

Верховний Суд 12.05.2020 року своєю постановою вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя в частині виправдання ОСОБА_1 залишив без змін.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Пунктом 101 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування; якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються моральна шкода.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету; відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя; моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У даному випадку моральна шкода, завдана позивачу, полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього (п. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством; відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» мінімальна заробітна плата у 2025 році становить: 8000 грн.

Позивач перебував під слідством та судом з 31.10.2016 року (затримання по ст. 208 КПК України) до 19.06.2019 року (рішення Апеляційного суду), тобто повних 31 місяць та 19 днів, а тому мінімальний розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню становить 253066,54 грн. ( 248000 грн. (31 місяців * 8000,00 грн./міс.) + 5066,54 (19 днів *266,66 грн.)).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №610/3221/19-ц, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, тобто з інших підстав, ніж неправомірне перебування під слідством та судом, судам необхідно виходити із загальних положень про відшкодування шкоди, які вимагають враховувати характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тобто, суд повинен з`ясувати усі фактичні підстави позову, якими обґрунтовано як обставини спричинення, так і розмір відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмірі моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, підстави для стягнення з Держави Україна на користь позивача у відшкодування моральної шкоди поза межами одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом відсутні.

Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне та можливе відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 253066,54 грн., що є обґрунтованою компенсацією (справедливою сатисфакцією) за душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього (незаконним повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення), внаслідок якої було порушено його нормальні життєві зв`язки як особи, яка ніколи не притягувалася до кримінальної відповідальності, інші соціальні та ділові зв`язки, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення ділової репутації.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунка Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в сумі 253066 (двісті п`ятдесят три тисячі шістдесят шість) грн. 54 коп.

Врешті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська