Справа № 464/4158/25
пр.№ 2/464/1961/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

секретаря судового засідання Баурової Ю.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін цивільну справу за позовомЛьвівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.12.2021 по 31.03.2025 з оплати послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування в розмірі 8778,84 грн, пеню в розмірі 34,01 грн, 3% річних в розмірі 9,63 грн, інфляційні втрати в розмірі 12,14 грн, з оплати послуг за надання гарячої води та абонентського обслуговування в розмірі 3197,11 грн, пеню в розмірі 15,86 грн, 3% річних в розмірі 2,48 грн, інфляційні втрати в розмірі 3,42 грн, а всього 12053,49 грн, а також судові витрати в розмірі 3028 грн. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач є теплопостачальною організацією і являється виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води в будинок АДРЕСА_1 . У квартирі АДРЕСА_2 цього будинку проживає відповідач. З01.12.2021 вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, договори опубліковані на офіційному сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго». ЛМКП «Львівтеплоенерго» (виконавець) зобов`язується надавати споживачеві відповідної якості послуги з постачання теплової енергії, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим договором приєднання. Відповідно до п.5 Індивідуального договору відповідачам нараховані витрати з постачання теплової енергії та гарячої води.Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач не виконує обов`язку, частково здійснює платежі за надані послуги. У зв`язку з порушенням термінів оплати з боку відповідача за період з 01.12.2021 по 31.03.2025 утворилась заборгованість: з оплати послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування в розмірі 8778,84 грн, пеню в розмірі 34,01 грн, 3% річних в розмірі 9,63 грн, інфляційні втрати в розмірі 12,14 грн; з оплати послуг за надання гарячої води та абонентського обслуговування в розмірі 3197,11 грн, пеню в розмірі 15,86 грн, 3% річних в розмірі 2,48 грн, інфляційні втрати в розмірі 3,42 грн, а всього 12053,49 грн. Вказану суму боргу просить стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку, а також відшкодувати понесені судові витрати.

Ухвалою від 16 липня 2025 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв, відзиву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з додатками скеровано відповідачам, конверт зрекомендованим повідомленням про вручення/невручення поштового відправлення повернувся до суду, у довідці про причини повернення від 06.08.2025 зазначено: адресат відсутній за вказаною адресою, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається днем вручення судової повістки. Тим самим, відповідачі вважаються повідомлені про місце розгляду справи належним чином, відзиву на позовну заяву, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні від відповідачів не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом без проведення судового засідання, тобто за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Частиною 3 статті 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ч. 1 ст. 68 ЖК України).

Згідно із ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири).

Відповідно до ч. 2 ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року.

Стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року визначає перелік комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIIIвід 9листопада 2017 року до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку:

1) загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

2) обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

3) загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстрована відповідач, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №1 від 11.06.2025, виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго». Наведене підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області.

Для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Договір про надання послуг із централізованого опалення між позивачем та відповідачем не укладався, однак правовідносини, які виникли, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», чинним на момент надання житлово-комунальних послуг, та Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 344/10719/16-ц.

Крім цього, пунктом 10 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги»" передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 скасовано заборону на нарахування пені у зв`язку із наявною заборгованістю за надання житлово-комунальних послуг.

На підставі наведено, вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційних нарахувань також підлягають задоволенню.

З розрахунків, наданих позивачем, вбачається, що заборгованість по помешканню відповідача з оплати послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування в розмірі 8778,84 грн, пеню в розмірі 34,01 грн, 3% річних в розмірі 9,63 грн, інфляційні втрати в розмірі 12,14 грн, з оплати послуг за надання гарячої води та абонентського обслуговування в розмірі 3197,11 грн, пеню в розмірі 15,86 грн, 3% річних в розмірі 2,48 грн, інфляційні втрати в розмірі 3,42 грн, а всього 12053,49 грн.Суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок, вважає належним та допустимим доказом.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, відсутність укладеного договору між сторонами не звільняє відповідача від обов`язку здійснювати оплату послуг з постачання теплової енергії та абонентського та послуг за надання гарячої води та абонентського обслуговування.

Тому цю заборгованість, розмір якої відповідачем не спростований, слід стягнути в примусовому порядку з відповідача.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028 грн.

На підставі статей 7, 9 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість з надання житлово-комунальних послуг за період з 01.12.2021 по 31.03.2025в розмірі 12053 (дванадцять тисяч п`ятдесят три) грн 49 копійок, що складається з: оплати послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування в розмірі 8778,84 грн, пені в розмірі 34,01 грн, 3% річних в розмірі 9,63 грн, інфляційних втрат в розмірі 12,14 грн, оплати послуг за надання гарячої води та абонентського обслуговування в розмірі 3197,11 грн, пені в розмірі 15,86 грн, 3% річних в розмірі 2,48 грн, інфляційних втрат в розмірі 3,42 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати у розмірі 3028 гривень.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», місцезнаходження: м.Львів, вул.Данила Апостола, 1, (р/р НОМЕР_2 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О.Ю.Горбань