Справа № 174/679/25
п/с 2/174/363/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Троцько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 24 149,69 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 30.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 БАНК») та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77479433 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БАНК» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 149,69 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 149,69 грн. - сума заборгованості за відсоткам.

Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Позивач просив суд стягнути із відповідача заборгованість та понесені судові витрати.

Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Допущеним до участі у розгляді справи представником відповідача подано заяву в якій він посилався на те, що надана копія договору факторингу № 14/06/21 є не повною, містить лише приамбулу, розділ 1 до п. 1.3, розділ 2.1.9, розділ 3 та 4 до п. 4.2, розділ 9 з п. 9.7. На думку сторони відповідача позивач не набув право вимоги до відповідача за договором позики № 77479433 від 30.09.2021. Крім того, позивачем не надано доказів отримання відповідачем грошових коштів за договором позики, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обілку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Нарахування процентів за користування позикою після спливу строку користування кредитом є безпідставним і з відповідача вони стягненню не підлягають. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити (а.с. 40 - 47).

23.06.2025 представник відповідача подав відповідь на відзив в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі посилаючись на те, що відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто відповідач самостійно для себе визначив неохідний обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити з кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених правилами. Сторини узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Розрахунок заборгованості представник відповідача обгрунтовує погодженими стронами умовами договору. Діюче законодавство не забороняє відступлення майбутніх прав вимог, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 24.04.2018 по справі № 914/868/17 (а.с. 51- 57зв.).

Представником позивача подано клопотання про витребування доказів від АТ КБ «Приватбанк», а саме інформації щодо наявності у відповідача карткових рахунків відкритих у банку станом на 30.09.2021; інформації щодо належності відповідачу карткового рахунку; виписку по рахунку за номером картки, що належить відповідачу; інформації про надходження 30.09.2021 на картковий рахунок, що належить відповідачу грошових коштів в сумі 10 000,00 грн. (а.с. 66-68).

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08.07.2025 клопотання представника позивача задоволено в повному обсязі.

Представник позивача просила суд розглядати справу за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача просив справу розглядати за закінчувати за відсутності його та відповідача, у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «1 БАНК» та відповідач ОСОБА_1 30.09.2021 уклали договір позики № 77479433 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) відповідно до умов якого, ОСОБА_1 було надано кредит на суму 10 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності та які ОСОБА_1 зобов`язався повернути та сплатити проценти відповідно до умов, зазначених в договорі та додатках до нього. Кредит було надано строком на 30 днів. Договір та додатки до нього підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифіатором: Dq19wFDKhx (а.с. 6).

14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 БАНК» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно пункту 1.1 договору факторингу фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобовязань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобовязання (позики), плату за позикою (плату процентною ставкою), процент за порушення грошових зобовязань, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 є невід`ємною частиною договору.

Згідно пункту 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно пункту 1.3 договору факторингу ТОВ «1 БАНК» зобовязується протягом 30 робочих днів з дати підписання акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, зобовязується направити простою кореспонденцією через відділення Укрпошти або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції, підготовлені за формою згідно додатку № 3 цього договору, письмові повідомлення боржникам про відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення клієнтом права вимоги заборгованості фактору.

Згідно пункту 3.7 договору факторингу ТОВ «1 БАНК» зобовязується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобовязань за договорами позики, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора (а.с. 7,8).

Згідно копії додаткової угоди № 2 від 28.07.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 сторони погодили внести зміни до пункту 1.3 договору (а.с. 9).

Згідно копії додаткової угоди № 12 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 вона діє виключно щодо реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 (а.с. 10).

Згідно копії акту прийому-передачі реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «1 БАНК» передало, а ТОВ «ФК» ЄАПБ» прийняло реєстр боржників № 11 від 27.10.2023 з урахуванням п. 1.2 договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 11).

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК» ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 77479433 в сумі 24 149,69 грн., з яких: 10 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 149,69 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 12).

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за договором позики № 77479433 від 30.09.2021 за період з 30.09.2021 до 27.10.2023 становить 24 149,69 грн. (а.с. 13-16).

До відповіді на відзив долучено витяг з реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14.06.2021, платіжна інструкція за відступлення права вимоги договору факторингу 14.06.2021, протокол підпису до розрахунку заборгованості за договором позики № 77479433. Розрахунок заборгованості за договором позики (а.с. 59- 69).

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі субєкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі субєкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобовязанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобовязанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обовязку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно зясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (субєктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого субєктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобовязанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у звязку з припиненням зобовязання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобовязанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його субєктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення субєкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобовязанні не відбувається.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 77479433 від 30.09.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ОСОБА_1 , натомість договір факторингу № 14/06/21, за яким ТОВ «1 БАНК» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», був укладений 14.06.2021, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобовязання між первісним кредитором та боржником, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобовязанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу від 14.06.2021.

Вбачається також, що на час укладення договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про ОСОБА_1 як боржника надана у витязі з реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ», тобто більше ніж через два роки після укладення договору факторингу.

Отже, між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» на час укладення договору факторингу 14.06.2021 не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобовязання відповідача, які виникли після укладення цього договору.

Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 30.09.2021 між ним та ТОВ «1 БАНК».

Отже, щодо доводів представника позивача, встановивши, що на момент укладення договору факторингу від 14.06.2021 року боргові зобовязання за кредитним договором від 30.09.2021 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору на час укладення договору факторингу від 14.06.2021, кредитним договором № 77479433 укладеним 30.09.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ОСОБА_1 не порушуються права і законні інтереси ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд дійшов висновку про те, що позивач не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 76-81, 141, 263-265, 273, 345 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ілюшик