Провадження № 2/761/3467/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Мальцева Д.О.

за участю секретаря Губенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Документ про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Документ» про захист прав споживачів, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд: стягнути з відповідача 15337,99 грн. пені та зобов`язати відповідача виконати в натурі зобов`язання за Публічним договором №2030859 від 15.05.2024р. шляхом видачі позивачу закордонного біометричного паспорту, а також стягнути судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим що, 15 травня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено публічний договір про надання послуг. Договір було укладено шляхом підписання позивачем заяви-приєднання №2030859 до публічного договору про надання послуг в двох екземплярах (українською та словацькою мовами). позивач замовив пакет послуг Стандарт з питань оформлення закордонного біометричного паспорту. При цьому оплата позивачем була здійснена за термінове виготовлення закордонного біометричного паспорту, що підтверджується інформацією, розміщеною на сторінці відповідача в мережі Інтернет за адресою: https://bratislava.pasport.org.ua/services/passport . Оплата по договору була проведена позивачем того ж дня в повному обсязі трьома платежами: на суму 1598 гривень - адмінпослуга, бланк і його персоніфікація, сервісні послуги підприємства - 80 євро, послуга з організації відправлень документів - 400 гривень.

Відповідно до п. 8 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою КМУ №152 від 7 травня 2014 року видається у строк до трьох місяців - у разі оформлення заяви-анкети у закордонній дипломатичній установі.

Такий саме строк передбачений п.11 Порядку реалізації експериментального проекту щодо оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянам України, які перебувають за межами України, оформлення, обміну іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, посвідки на постійне проживання під час їх перебування за межами України, затвердженого Постановою КМУ №678 від 10 червня 2022 року.

Тобто, граничний строк надання послуги відповідачем (видачі готового закордонного паспорту) - 15 серпня 2024 року. Однак, лише 20 вересня 2024 року позивач отримав повідомлення про готовність його паспорту для видачі. В подальшому, при спробі отримати паспорт позивачу працівником відповідача було відмовлено у його видачі у зв`язку з відсутністю даних в мобільному застосунку Резерв +.

Як зазначає позивач, вказана відмова від виконання договірних зобов`язань є незаконною, оскільки відповідачем прострочено виконання зобов`язань передбачених публічним договір про надання послуг, а також Законом України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Представник відповідача у своєму відзиві заперечувала проти позовних вимог у повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні з підстав недоведеності та необґрунтованості. Зазначила, що у даному випадку між сторонами склалися правовідносини з приводу оформлення паспортів громадянина України, у тому числі для виїзду за кордон, які врегульовані спеціальним законом, а саме Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», а тому обґрунтування позовних вимог позивача нормами Закону України «Про захист прав споживача» є помилковим, оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» чітко визначено перелік порушення прав споживачів та відповідальність за їх порушення, під дію якого надання таких послуг не підпадає. Крім того, як зазначає відповідач зазначена сума пені, розрахована позивачем відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягає стягненню, оскільки правовідносини у цій сфері врегульовані спеціальним законодавством - Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр», який не передбачає стягнення пені у подібних випадках.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2024 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О.

31.10.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

20.11.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

02.12.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

06.12.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

06.12.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення проти заоволення заяви представника позивача про збільшення позовних вимог.

05.03.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Документ» про захист прав споживачів.

04.03.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у цивільній справі №761/40273/24.

02.05.2025 року року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі №761/40273/24.

22.05.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Документ» про захист прав споживачів.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, про дату та час повідомлені належним чином, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час повідомлений належним чином, від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалює проводити розгляд у заочному порядку за відсутності представника позивача та відповідача, на підставі наявних в справі доказів.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено публічний договір про надання послуг. Договір було укладено шляхом підписання позивачем заяви-приєднання №2030859 до публічного договору про надання послуг в двох екземплярах (українською та словацькою мовами). позивач замовив пакет послуг Стандарт з питань оформлення закордонного біометричного паспорту.

Оплата позивачем була здійснена за термінове виготовлення закордонного біометричного паспорту того ж дня в повному обсязі трьома платежами: на суму 1598 гривень - адмінпослуга, бланк і його персоніфікація, сервісні послуги підприємства - 80 євро, послуга з організації відправлень документів - 400 гривень.

Відповідно до п. 8 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою КМУ №152 від 7 травня 2014 року видається у строк до трьох місяців - у разі оформлення заяви-анкети у закордонній дипломатичній установі.

Такий саме строк передбачений п.11 Порядку реалізації експериментального проекту щодо оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянам України, які перебувають за межами України, оформлення, обміну іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, посвідки на постійне проживання під час їх перебування за межами України, затвердженого Постановою КМУ №678 від 10 червня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимоги представник позивача посилається на те, що граничний строк надання послуги відповідачем - 15 серпня 2024 року, але позивач лише 20 вересня 2024 року отримав повідомлення про готовність його паспорту для видачі. Натомість спроба позивача отримати паспорт була невдалою, оскільки працівником відповідача йому було відмовлено у видачі в зв`язку з відсутністю даних в мобільному за стосунку Резерв +. У зв`язку з чим, представник позивача вважає, що відповідач прострочив надання послуги на 92 дні, тому просить суд стягнути пеню в порядку Закону України «Про захист прав споживачів».

При зверненні до суду з позовом, позивач посилався на положення публічного договору, розміщеного на сайті відповідача та вважає, що на правовідносини які виникли між сторонами поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Як визначено преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Частина 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає:

виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги;

договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ);

послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Як вбачається з тексту Публічного договору, Державне підприємство «ДОКУМЕНТ», далі - «Виконавець», пропонує фізичним особам (надалі - «Замовник») отримати послуги, передбачені цим Договором. Даний Договір є публічним, відповідно до ст. ст. 633, 641 Цивільного кодексу України, та його умови є однакові для всіх Замовників, беззастережне прийняття умов якого вважаються акцептуванням цієї оферти Замовником.

В той же час, відповідно до преамбули Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» цей Закон визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Пунктами 1, 4-1 ч.1 ст.2 цього Закону передбачено, що уповноваженими суб`єктами згідно з цим Законом є: розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; державне підприємство, що належить до сфери управління розпорядника Реєстру.

Згідно з п.1 Порядку реалізації експериментального проекту щодо оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянам України, які перебувають за межами України, оформлення, обміну іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, посвідки на постійне проживання під час їх перебування за межами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2022 р. № 678 , передбачено, що цей Порядок визначає процедуру прийняття у громадян України, які перебувають за межами України, документів для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, прийняття у іноземців та осіб без громадянства, які постійно проживають в Україні, документів для оформлення, обміну посвідки на постійне проживання (далі - посвідка) під час їх перебування за межами України, а також видачі їм оформлених документів розміщеним за межами України відокремленим підрозділом (філією, представництвом) державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС та є адміністратором Єдиного державного демографічного реєстру (далі - відокремлений підрозділ).

За змістом п.1 Положення «Про Державну міграційну службу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Державне підприємство «Документ» засновано на державній власності і входить до сфери управління Державної міграційної служби України.

ДП «Документ» утворено 11 серпня 2003 року з підпорядкуванням Міністерству внутрішніх справ України.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 15 червня 2011 року №?538-р передано до сфери управління Державної міграційної служби України (ДМС).

Пунктом 1.1 Статуту ДП «Документ», затвердженого наказом Державної міграційної служби України № 200 від 13.08.2014 року, передбачено, що державне підприємство «Документ» засноване на державній власності і належить до сфери управління Державної міграційної служби України. Підприємство функціонально включене до системи органів міграційної служби України.

Підпунктом 2.3.1 п. 2.3 Статуту підприємства визначено, що предметом діяльності підприємства є: організація роботи з надання представницьких, інформаційно-консультаційних та інших послуг громадянам України у сфері міграції.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 року №?931-р «Про визначення адміністратора Єдиного державного демографічного реєстру» державне підприємство "Документ" належить до сфери управління Державної міграційної служби, є адміністратором Єдиного державного демографічного реєстру.

Отже, Державне підприємство «Документ» в розумінні Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» є державним підприємством, яке належить до сфери управління Державної міграційної служби, та, відповідно, розпорядником Реєстру і уповноваженим суб`єктом і в розумінні Закону України «Про адміністративні послуги» суб`єктом надання адміністративних послуг.

Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» рішення про відмову заявнику у внесенні інформації до Реєстру може бути оскаржено в адміністративному порядку відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, або до адміністративного суду.

Частиною 7 статті 16 цього Закону передбачено, що рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено в адміністративному порядку відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, або до адміністративного суду.

Згідно з ст.1 Закону України «Про адміністративну процедуру» цей Закон регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 2 цього Закону, функції публічної адміністрації - надання адміністративних послуг, здійснення інспекційної (контрольної, наглядової) діяльності, вирішення інших справ за заявою особи або за власною ініціативою адміністративного органу.

Згідно з пунктами 1,3 ч.1 ст.1 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону; суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

Отже, оскільки оформлення паспортного документу громадянина України не регулюється положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», суд приходить до висновку, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюють свою дію. А тому відповідно відсутні законом передбачені підстави для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.77-81, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства Документ про захист прав споживачів,- відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 11.08.2025 року

Суддя