Справа № 191/4161/23
Провадження № 2/191/1168/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11 серпня 2025 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Костеленко Я.Ю., за участю секретаря Омельченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, обґрунтовуючи його тим, що між нею та відповідачем у 1988 році було укладено шлюб, який 27 липня 2005 року розірвано. За період шлюбу за спільні кошти 27 листопада 1990 року на підставі договору купівлі-продажу вони придбали жилий незакінчений будівництвом будинок з відсотком готовності 70%, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 19 жовтня 1994 року будинок введено в експлуатацію актом про завершення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального жилого будинку. З часу розлучення відповідач у спірному будинку не мешкає. Особисто її силами за її власний рахунок здійснено капітальний ремонт будинку, змінені комунікації, перекрито дах, змінені вікна. Будинок АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, але на її думку, враховуючи витрати на капітальний ремонт та поліпшення домоволодіння, їй повинно належати 3/4 частки домоволодіння. Просить здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити їй у власність 3/4 частки житлового будинку садибного типу загальною площею 93,8 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача Наконечна Т.М. надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В раніше поданій заяві проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, правом на подання відзиву не скористався.
У зв`язку з тим, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд за її згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 27 липня 2005 року шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Дніпропетровської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розірвано.
30 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом №51 зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 30 квітня 2010 року.
Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого 27 листопада 1990 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Лівінським О.С., ОСОБА_2 належить жилий незакінчений будівництвом будинок з процентом готовності 70%, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки, наданої 17 липня 2023 року за №537 Комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31 грудня 2012 року належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу на житловий будинок, посвідченого 27 листопада 1990 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою по реєстру №2122, про що зроблено запис в БТІ в реєстрову книгу 51/8169.
Право власності на спірний будинок також підтверджено Інформаційною довідкою, наданою 18 липня 2023 року Комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за №213/1, та згідно з описом нерухомого майна воно складається з наступного: А1-1 Житловий будинок загальною площею 93,8 м.кв., житлова площа 48,9 м.кв., а2-1 прибудова, а3 прибудова, Б Гараж, б прибудова до гаражу, В сарай, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 Яма питна, АДРЕСА_4 огорожа.
Видатковою накладною від 23 грудня 2014 року, рахунком-фактурою від 21 травня 2015 року, актом приймання-передачі продукції від 08 червня 2010 року, товарними чеками від 13 липня 2012 року та 15 травня 2018 року, договором поставки від 13 липня 2012 року, підтверджується факт придбання позивачем будівельних матеріалів.
Відповідно до звіту про оцінку, наданого ТОВ «Синельниківське бюро технічної інвентаризації», станом на 21 липня 2023 року оціночна вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 149872 грн.
Згідно з ч. 1,2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно зі ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Зі змісту п.п. 23, 24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Згідно з вимогами ч.3ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).
Зазначені вище норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Судом встановлено, що спірний житловий будинок був набутий сторонами під час шлюбу, а тому є спільним сумісним майном подружжя. При цьому, суд вважає за можливим відступити від рівності часток у спільному майні подружжя, оскільки враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а саме ті, що після розірвання шлюбу позивач постійно проживає у спірному будинку, провела його капітальний ремонт, що значно збільшило вартість будинку, натомість відповідач не мешкає у даному будинку та доказів участі в його утриманні суду не надано.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати право приватної власності на 3/4 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1
Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений нею при зверненні до суду, у розмірі 1073,60 грн., у відповідності до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , 3/4 частки житлового будинку садибного типу загальною площею 93,8 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн.. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Я. Ю. Костеленко