Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8646/24 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №274/8646/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Ковальчук Андрій Олександрович

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю.

встановив:

У листопаді 2024 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються у твердій грошовій сумі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.05.2020 та стягувати з відповідача аліменти на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог вказувала, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду від 21 квітня 2021 року розірвано та вони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За рішенням суду від 20 серпня 2020 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно. У порівнянні з 2020 роком, в якому було визначено суму аліментів, враховуючи повномасштабну війну в Україні, інфляцію, значно зросли ціни на одяг, взуття, продукти харчування, засоби гігієни, канцелярське приладдя, ліки та інші мінімальні засоби для існування. Тому визначений судом розмір аліментів судом в 2020 році на утримання сина є незначним на даний час. Також, в порівняні з 2020 роком, суттєво змінився матеріальний стан відповідача, він є військовослужбовцем Збройних Сил України, отримує щомісяця високе грошове забезпечення та щомісячну додаткову винагороду. Окрім того, відповідач не має інших утриманців, аліментів нікому не платить, добровільно відмовляється допомагати синові, крім визначених у 2020 році за рішення суду аліментів.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року позовні вимоги задоволено. Змінено спосіб стягнення із ОСОБА_2 аліментів, що визначені рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.08.2020 у справі № 274/3543/20. Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення із дня набрання рішенням чинності та до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що дійсно став військовослужбовцем Збройних Сил України, проте військовослужбовці, зокрема відповідач, змушені за власний рахунок придбавати необхідну для проходження служби амуніцію, витрачати власні кошти для забезпечення їх базових потреб, витрачати кошти на ремонт волонтерських автомобілем, ремонт генераторів, купівлю палива, засобів зв`язку та спостереження , якими держава не забезпечує.

Крім того, судом не було належним чином оцінено та обґрунтовано той факт, що відповідно до довідки №189375 від 04.12.2024, виданої Бердичівським ВДВС у Бердичівському районі станом на 04.12.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, оскільки відповідач добросовісно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, не відмовляється та ніколи не відмовлявся приймати участь в утриманні та вихованні свого сина та в міру своїх фінансових можливостей вчасно сплачував та сплачує аліменти.

Більше того, суд не врахував те, що оскільки матір відповідача є пенсіонером за віком та отримує пенсію, яка за період з 01.01.2024 по 21.12.2024 складає 35 979,40 грн., а відтак вказаний розмір пенсії є безумовно недостатнім для нормального проживання особи з врахуванням того, що продукти харчування, ліки і т.п. виросли в ціні, а відтак мати відповідача також потребує постійної матеріальної підтримки з боку сина, а він щомісячно додатково здійснює покупки продуктів харчування для матері, а також надає матері готівкові кошти.

Дохід, який отримує відповідач є спільною власністю подружжя його та теперішньої дружини, а відтак вона має повне право використовувати частину коштів для утримання свого непрацездатного батька, оскільки він є особою з інвалідністю та потребує стороннього догляду.

Також зауважує, що, звертаючись з позовом до суду першої інстанції, позивач всупереч ст. 12, 81 ЦПК України не вказала у ньому розмір витрат, яких потребує спільний син для того, щоб довести, що обставини, які снували на час ухвалення рішення змінилися, однак і судом це було проігноровано та вказано лише, що з 2020 року ціни на продукти, послуги, ліки змінилися в сторону збільшення.

З висновками суду першої інстанції не погоджується в повному обсязі, оскільки більшість витрат військовослужбовцями здійснюється швидко, шляхом перерахування коштів на відповідні рахунки відповідальних осіб без вказування призначень платежів, а також шляхом передачі готівки, зокрема для закупівлі палива, генераторів, ремонту техніки в польових умовах. А відтак більшість витрат військовослужбовців неможливо довести письмовими доказами.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому зазначає, що у рішенні відображені та враховані усі докази, надані позивачем, та надана їм правова оцінка, як кожного окремо, так і в сукупності з іншими доказами, натомість відповідач не погоджується лише з правовою оцінкою цих доказів судом. Зауважує, що втрату відповідності вимогам сьогодення рішення суду від 20.08.2020 про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1500,00 грн. визнав і сам відповідач, запропонувавши збільшити розмір аліментів до 4 000,00 грн. Цим він спростовує своє ж твердження про відсутність покращення свого матеріального становища та неможливість платити аліменти у більшому розмірі. Відповідач в апеляційній скарзі підтверджує, що розмір доходу позивача у розмірі 6 400,00 грн. на місяць є недостатнім для проживання. Позивачем надано відповідні документи про розмір доходів і відповідачем їх не спростовано.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Неповнолітній ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання спільно із матір`ю, що доводиться витягами із територіальної громади від 15.08.2024, 16.08.2024 (а.с.7,10).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 серпня 2020 року суд частково задовольнив позов ОСОБА_1 та із заявлених 3 000,00 грн. стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_4 у розмірі 1 500,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повнолітня дитини (а.с.12-13).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 26 квітня 2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано (а.с.11).

Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела нарахованих та виплачених доходів за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року вбачається, що із січня до травня 2024 року ОСОБА_5 отримував доходи від ОСББ «ВЕРНІСАЖ-62», ОСББ «Єдність-64», ОСББ «СУЧАСНИК-66-А» розмір яких склав 71 372, 00 грн., із червня до грудня 2024 року ОСОБА_5 отримував доходи від в/ч НОМЕР_2 у розмірі 154 222, 59 грн (а.с.86).

Відповідно до свідоцтва про шлюб 30.12.2022 у Бердичівському відділі реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.37).

З копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 та довідки про доходи № 8273 4161 8222 6201, матір ОСОБА_2 ОСОБА_7 перебуває на обліку у Бердичівському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію за віком, розмір якої за період з 01.01.2021 до 31.12.2024 складає 35 979, 40 грн. (а.с.40,42).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько ОСОБА_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.41).

Батько ОСОБА_9 ОСОБА_10 є особою з інвалідністю першої «Б» групи по зору з 23.07.2013 безтерміново, що доводиться довідкою до акта огляду МСЕК від 04.09.2013 (а.с.38, 39, 43).

Відповідно до платіжної інструкції № 1/627007 від 10.10.2024 ОСОБА_2 на картку № НОМЕР_4 перерахував кошти у розмірі 3 000,00 грн.; платіжної інструкції № 1/502809 від 18.10.2024 ОСОБА_2 на картку № НОМЕР_4 перерахував кошти у розмірі 1 000,00 грн.; квитанції № 510 від 16.08.2024 ОСОБА_9 на картку № НОМЕР_4 перерахувала кошти у розмірі 3 000,00 грн.; квитанції від 16.05.2024 ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_11 на карту НОМЕР_5 кошти у сумі 1 000,00 грн. (а.с.44, 45).

З довідки про доходи від 30.12.2024 виданої ФОП ОСОБА_12 , ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_12 з 24.08.2024 на посаді офіціанта. Її дохід за період з серпня до грудня 2024 року складає 27 320, 00 грн. (а.с.60).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що майновий стан відповідача із часу ухвалення рішення від 20.08.2020 значно покращився, що доводиться документами про доходи відповідача за 2024 рік. Також загальновідомим фактом є той факт, що ціни на продукти харчування, одяг, ліки, тощо порівняно із 2020 роком значно зросли, що свідчить про потребу більшого розміру грошових коштів на утримання дитини. Тому оскільки правом визначати спосіб стягнення аліментів чи у твердій грошовій сумі, чи у частці від доходів платника аліментів наділено того з батьків, із ким проживає дитина та зважаючи, що наявні законні підстави для збільшення розміру аліментів, суд, діючи в інтересах дитини, задовольнив позов. Визначаючи розмір аліментів в частці від доходів відповідача, суд першої інстанції відповідно до ст. 182 СК України врахував той факт, що відповідач не має на утриманні інших дітей, а доходи позивачки становлять розмір мінімальної заробітної плати. Відповідач не надав суду доказів, що він фактично утримує свою непрацездатну матір. Також суд відхилив доводи відповідача, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько дружини відповідача, оскільки за законом на відповідача не покладається обов`язку такого утримання. Доводи відповідача, що у зв`язку із військовою службою він систематично витрачає значні кошти на купівлю амуніції, ремонту автомобілів тощо, доказами не доведено.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Отже, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду, ухваленим лише за позовом одержувача аліментів.

За положеннями ч. 1ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 18 СК України). Аналогічні вимоги містяться в ч. 1 ст. 148 СК України, згідно з якої суд саме за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, право обрання певного способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), належить виключно одержувачу аліментів, і право змінювати в подальшому спосіб стягнення аліментів, які вже визначені судовим рішенням, також належить виключно одержувачу аліментів.

Право платника аліментів змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, законодавством не передбачено. Позовні вимоги про зміну розміру аліментів, визначених рішенням суду, шляхом зміни способу їх стягнення може бути пред`явлені тільки одержувачем аліментів.

Сімейний кодекс України вказує на можливість зміни способу стягнення аліментів лише на вимогу одержувача аліментів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 у справі № 539/3532/18.

З системного аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що стягувачу (отримувачу) аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі), а платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання або на зміну способу стягнення аліментів.

Змінити спосіб стягнення аліментів - це виключне право особи, яка отримує аліменти та з якою проживає дитина, звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів і яке не пов`язане з наявністю обставин.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач посилалася на те, що у порівнянні з 2020 роком, в якому було визначено суму аліментів, враховуючи повномасштабну війну в Україні, інфляцію, значно зросли ціни на одяг, взуття, продукти харчування, засоби гігієни, канцелярське приладдя, ліки та інші мінімальні засоби для існування. Тому визначений судом розмір аліментів судом в 2020 році на утримання сина є незначним на даний час. Також, в порівняні з 2020 роком, суттєво змінився матеріальний стан відповідача, він є військовослужбовцем Збройних Сил України, отримує щомісяця високе грошове забезпечення та щомісячну додаткову винагороду.

Відповідач не має інших утриманців, аліментів нікому не платить, добровільно відмовляється допомагати синові, окрім визначених у 2020 році за рішення суду аліментів.

Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі докази, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що майновий стан відповідача із часу ухвалення рішення від 20.08.2020 значно покращився, що доводиться документами про доходи відповідача за 2024 рік. На підставі положень статті 192 СК України це є підставою для зміни розміру аліментів. Вищевказані обставини відповідно до норм статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року в справі №752/26176/18.

Отже, колегія суддів вважає, що позивачем доведено та підтверджено належними та допустимими доказами зміни, що відбулися у сімейному та майновому стані платника аліментів (відповідача), тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зміну способу стягнення аліментів із 1 500,00 грн. щомісячно на частку доходів відповідача, що, на думку колегії суддів, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дитини позивача.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, про те що позивач фактично утримує свою непрацездатну матір, оскільки відповідач не надав суду відповідних доказів. Також суд відхиляє доводи відповідача, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько дружини відповідача, оскільки за законом на відповідача не покладається обов`язку такого утримання. Доводи відповідача, що у зв`язку із військовою службою він систематично витрачає значні кошти на купівлю амуніції, ремонту автомобілів тощо, доказами не доведено. При цьому суд враховує, що в липні 2024 року відповідач одноразово витратив 9 040,40 грн. на купівлю плитоноски. Проте, цей факт, які і докази переказу ним на користь позивачки додатково у 2024 році сукупно 8 000,00 грн. не впливають на визначення розміру аліментів на майбутнє.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неповного встановлення судом обставин справи та невірної оцінки доказів, що містяться в матеріалах справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про збільшення та зменшення розміру аліментів, зміну способу стягнення аліментів (п. 3 ч. 6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Ковальчук Андрій Олександрович, залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2025 року.

Головуючий Судді