С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2-ві/760/22/25
В справі 760/5986/24
У Х В А Л А

І. Вступна частина

30 липня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

судді Коробенка С.В.

за участі секретаря Левіцької Н.О.

представника Позивача - адвоката Сибірцевої О.С.

представників Відповідача - адвокатів Кочмарука М.В., Кухаренко О.В.

розглянув заяву Відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Ішуніної Л.М. у справі №760/5986/24 за позовом ОСОБА_2 до нього про визначення місця проживання дитини з матір`ю та його зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення почергового проживання дитини з кожним із батьків.

ІІ. Описова частина

У провадженні судді Солом`янського районного суду міста Києва Ішуніної Л.М. перебуває цивільна справа №760/5986/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення почергового проживання дитини з кожним із батьків, треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.

16 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» Відповідачем ОСОБА_1 було подано заяву про відвід головуючого судді Ішуніної Л.М. у справі №760/5986/24.

Необхідність відведення судді Ішуніної Л.М. від розгляду справи Заявник мотивує тим, що існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності зазначеного судді, оскільки 21 березня 2025 року ОСОБА_1 було подано попередню заяву про відвід судді Ішуніної Л.М., яку ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 березня 2025 року визнано необгрунтованою.

Крім того, як зазначив Заявник, суддею Ішуніною Л.М. було безпідставно прийнято рішення про призначення справи до розгляду на 26 травня 2025 року, незважаючи на те, що повний текст ухвали судді Козленко Г.О. від 30 квітня 2025 року про визнання попередньої заяви про відвід необгрунтованою ще не був виготовлений.

Заявник вважає вказане процесуальне рішення необгрунтованим, оскільки наявні матеріали справи не дозволяли продовжувати розгляд справи без урахування повного тексту, зокрема мотивувальної частини ухвали, якою визнано безпідставною попередню заяву про відвід.

Натомість, призначення справи у судове засідання ще більше затягує її розгляд та свідчить про. Зазначене свідчить, на думку Заявника, про упередженість судді Ішуніної Л.М. щодо Відповідача, а тому вона підлягає відводу.

Ухвалою судді Ішуніної Л.М. від 17 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 визнано необгрунтованою. У зв`язку з викладеним вирішення питання про відвід судді Ішуніної Л.М. передане у встановленому порядку судді Коробенку С.В.

У судовому засіданні Відповідач ОСОБА_1 та його представники підтримали заяву про відвід судді Ішуніної Л.М.

Представник Позивачки заперечувала проти обгрунтованості заяви про відвід.

ІІІ. Мотивувальна частина

Статтею 36 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, серед яких є наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частинами 2 та 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необгрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Актуальна практика ЄСПЛ, зокрема у справі "Ugulava v. Georgia (No. 2)" (рішення від 28 лютого 2023 року), підтверджує, що відсутність неупередженості повинна бути доведена об`єктивними доказами, а не суб`єктивними сумнівами сторони, і суд повинен уникати будь-яких зовнішніх ознак, які можуть викликати обґрунтовані сумніви в безсторонності. У рішенні "Vinniychuk v. Ukraine" (від 20 жовтня 2016 року, з урахуванням подальших оглядів практики у 2024 році) ЄСПЛ наголошує, що презумпція неупередженості діє, доки не спростована фактами, і будь-яке втручання в незалежність судді повинно бути пропорційним.

Аналогічно, практика Верховного Суду, зокрема у постанові Касаційного цивільного суду від 22 травня 2024 року у справі № 175/984/22 (провадження № 61-397св24), вказує, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, такими як призначення справи до розгляду, не є підставою для відводу, якщо ці рішення не свідчать про фактичну упередженість, а лише про суб`єктивне незадоволення сторони. У постанові від 20 лютого 2025 року у справі № 128/4949/23 КЦС ВС підкреслює, що сумніви в неупередженості повинні бути обґрунтованими доказами, а не припущеннями, і презумпція неупередженості судді зберігається.

Дослідження змісту поданої Відповідачем ОСОБА_1 заяви про відвід головуючого не дає підстав для висновку про наявність будь-якої упередженості судді по відношенню до будь-якої з сторін. Фактично в своїй заяві Заявник висловлює незгоду з прийнятим головуючим суддею процесуальним рішенням щодо призначення справи до розгляду в судовому засіданні.

Ухвала судді Козленко Г.О. від 30 квітня 2025 року про визнання попередньої заяви про відвід необгрунтованою набрала чинності у день проголошення вступної та резолютивної частин, оскарженню не підлягає, а тому призначення суддею Ішуніною Л.М. справи до розгляду до моменту виготовлення повного тексту цієї ухвали не свідчить про її упередженість чи об`єктивні сумніви в безсторонності.

З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суд ухвалив:

1.У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Ішуніної Л.М. у справі №760/5986/24 відмовити.

2.Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: