Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/4899/24

номер провадження 2/695/808/25

19 серпня 2025 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ушакової К.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Демченко Л.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 07.03.2017 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Р29.993.70862. 25 липня 2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до розділу 2 якого АТ «ІДЕЯ БАНК» відступило, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «ІДЕЯ БАНК», визначеними в реєстрі боржників. За даним договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «ІДЕЯ БАНК» за договором № Р29.993.70862 від 07.03.2017. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № Р29.993.70862 від 07.03.2017 заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату подачі позову, складає 83121,69 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 1515,12 грн.; заборгованість за відсотками 1199,83 грн.; заборгованість за іншими процентними платежами 80406,74 грн.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № Р29.993.70862 від 07.03.2017 у загальному розмірі 83121,69 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін.

24 січня 2025 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволені позову. Мотивував відзив тим, що графіком щомісячних платежів за кредитним договором розділу 6 кредитного договору №Р29.993.70862 від 07.03.2017 розбито платежі на загальну суму 143031,31 грн., в суму яких входить тіло кредиту, проценти за кредитом та комісія за кредит. Інших відсотків та процентів за кредитним договором не передбачено. У виписці банку по кредитному договору станом на момент формування 25.07.2023 зазначено дебет на загальну суму 141540,41 грн. та кредит на загальну суму 141540,41 грн.. Позивач при поданні позовної заяви не надав суду детального розрахунку суми заборгованості за іншими процентними платежами на суму 81630,55 грн.. Відповідно до п. 5.5 кредитного договору сторони домовилися про строк позовної давності тривалістю у три роки. Із останньої дати чергового платежу (09.11.2020) відчислюється термін позовної давності три роки. З 10 листопада 2023 року термін позовної давності сплив. Просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із спливом позовної давності з підстав, зазначених у заяві про застосування позовної давності від 24.01.2025, яка приєднана до матеріалів справи.

У судове засідання представник ТОВ «СВЕА ФІНАНС» не з`явився, але подав клопотання разом з позовною заявою, у якому просив проводити розгляд справи без участі представника.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у сумі 1491,14 грн.. В іншій частині просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. Просив застосувати строки позовної давності. Додатково пояснив, що його не було повідомлено про укладення договору факторингу між АТ «ІДЕЯ БАНК» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС».

Заслухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 07.03.2017 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Р29.993.70862.

Відповідно до розділу 1 кредитного договору, банк надає клієнту кредит у розмірі 49922 грн. строком на 36 місяців, розмір змінюваної процентної ставки 15,5000 %, а позичальник зобов`язується одержати і повернути кредит разом з процентними платежами згідно із графіком платежів.

25 липня 2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 вказаного договору факторингу АТ «ІДЕЯ БАНК» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «ІДЕЯ БАНК», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «ІДЕЯ БАНК» за договором № Р29.993.70862 від 07.03.2017.

Заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» по кредитному договору № Р29.993.70862 від 07.03.2017 відповідно до довідки-розрахунку заборгованості станом на 25.07.2017, складає 83121,69 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 1515,12 грн.; заборгованість за відсотками 1199,83 грн.; заборгованість за іншими процентними платежами 80406,74 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту (основним боргом) в сумі 1515,12 грн. та заборгованість за відсотками 1199,83 грн., які підтверджується випискою по рахунку відповідача.

Разом з тим, щодо правомірності вимог про стягнення заборгованості за іншими процентними платежами в розмірі 80406,74 грн, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Матеріали справи не містять обґрунтування позивачем позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивачем не долучено належного розрахунку заборгованості по нарахуванню сплати за іншими процентними платежами, не зазначено, які саме платежі має на увазі позивач, матеріали справи не містять обґрунтування позивачем позовних вимог в цій частині, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за іншими процентними платежами в сумі 80406,74 грн., оскільки позивач не надав суду належних доказів на її підтвердження, тоді як саме на позивача покладено обов`язок щодо доведення заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі наведених норм права, оскільки відповідач в порушення умов договору позики не виконав зобов`язання по поверненню грошових коштів та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 2714,95 грн., з яких 1515,12 грн. заборгованість за основним боргом та 1199,83 грн. заборгованість за відсотками, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС».

Відповідачем не було надано контррозрахунку заборгованості.

Доводи відповідача про відсутність доказів на підтвердження повідомлення боржника про заміну кредитора суд не бере до уваги, оскільки боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.

Крім того, за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів.

Щодо доводів відповідача про пропуск строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений закон набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено до 01.07.2023.

В той же час, з початком повномасштабного вторгнення, 24.02.2022, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022, який набув чинності 17.03.2022 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин. Суди під час аналізу вимог про застосування строків позовної давності зважають на те, що їх продовження в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону. А тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається.

З приводу застосування вищезазначених норм закону Верховний Суд висловив свою позицію в постановах від 22 вересня 2022 року у справі № 920/724/21, від 13 липня 2023 року у справі № 910/14550/17, від 29 травня 2024 року у справі № 523/19380/21, від 25 вересня 2024 року у справі № 206/2984/23, від 03 грудня 2024 року у справі № 910/2721/23.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що строки позовної давності були зупинені з 02.04.2020, а позивач звернувшись з позовом 26.12.2025, не пропустив строк позовної давності на звернення до суду, а тому заява відповідача про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог.

При звернені до суду ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було сплачено 2422,40 грн. судового збору.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, який складає 78,97 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела 6, м. Київ; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37616221) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» суму заборгованості за договором № Р29.993.70862 від 07.03.2017 у розмірі 2714,95 грн..

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» судовий збір в розмірі 78,97 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде складено 25.08.2025.

Суддя К. М. Ушакова