Справа № 317/1568/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Маркіної А.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №317/1568/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

без повідомлення (виклику) сторін (учасників справи), -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025 представник позивача адвокат Бачинський О.М. за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області із вказаною позовною заявою, за змістом якої просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №6890838 від 21.10.2023 у сумі 39 070,00 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 10 000,00 гривень, по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 29 070,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 21.10.2023 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та відповідачкою укладено кредитний договір №6890838. Відповідно до п1.3. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 10 000,00 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі, з кінцевим строком погашення не пізніше 19.01.2024. При цьому, процентна ставка за користування кредитними коштами узгоджена між сторонами в такому розмірі: за перший день користування 10,0 %, з 2 по 15 день 1,30%, з 16 по 90 день 3,50%. Грошові кошти кредитором в обумовленій сумі видані відповідачці у готівковий спосіб, що свідчить про виконання зобов`язань в повному обсязі. Відповідно до додаткової угоди №1, укладеної за ініціативи відповідачки, від 06.11.2023, строк користування кредитом продовжений до 04.02.2024, після чого додатковою угодою №2 від 22.11.2023, строк користування кредитними коштами продовжений відповідно до 20.02.2024.

В подальшому, первісний кредитор ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступив право вимоги за договором №6890838 іншій юридичній особі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» відповідно до договору №2603 від 26.03.2024, відповідно, позивач набув права грошової вимоги до відповідача (№333 згідно з реєстром боржників).

Так, станом на 18.03.2025 заборгованість відповідачки за кредитним договором №6890838 від 21.10.2023 становить 39 070,00 гривень, складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 10 000,00 гривень, по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 29 070,00 гривень.

Враховуючи наведене, із посиланням на норми ст.512, 525, 543, 554, 599, 612, 626, 627-629, 638, 1048-1050, 1054 ЦК України, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01.05.2025 справу передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відповідно до правил територіальної підсудності.

Справу передано в провадження визначеного головуючого судді 13.05.2025 на підставі протокола автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2025.

Згідно з ч.7 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 10.05.2022 №29/09-22 змінено територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області у зв`язку із неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою судді від 22.05.2025 прийнято позовну заяву до провадження судді та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За нормою ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідних клопотань до матеріалів справи не надходило.

Відповідачка відзиву на позовну заяву, клопотань та заяв до справи не скеровувала, не скориставшись відповідним процесуальним правом, конверт із копією ухвали суду, надісланий за адресою реєстрації відповідачки, повернувся без вручення 08.07.2025, із приміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що надає суду, з урахуванням приписів ст. 128, 131 ЦПК України підстави для ухвалення рішення. Копія позовної заяви із додатками скерована позивачем відповідачеві одночасно із зверненням до суду, що підтверджено належними та допустимими доказами.

Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано.

Підстав для оголошення перерви та / або відкладення судового засідання відповідно до положень ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із тим, що розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч.1,8 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.

Судом встановлено, що на підставі заявки на отримання кредитів та встановлення ділових відносин між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 від 21.10.2023, - 21.10.2023 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6890838. Відповідно до п. 1.1, 1.3. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 10 000,00 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі, з кінцевим строком погашення не пізніше 19.01.2024 (п.1.6). При цьому, процентна ставка за користування кредитними коштами узгоджена між сторонами в такому розмірі: за перший день користування 10,0 %, тобто, 1 000, гривень, термін оплати 05.11.2023, з 2 по 15 день 1,30%, тобто, у сумі 1 820,00 гривень, термін оплати тотожний, з 16 по 90 день 3,50%, тобто, 26 250,00 гривень, термін оплати до 19.01.2024. Графік платежів є додатком №1 до договору та досліджений судом, відповідає умовам договору, як і паспорт споживчого кредиту, доданий до позовної заяви.

Відповідно до додаткової угоди №6890838-1, укладеної 06.11.2023, строк користування кредитними коштами продовжений на 90 днів, до 04.02.2024, після чого додатковою угодою №6890838-2 від 22.11.2023, строк користування кредитними коштами продовжений до 20.02.2024. до угод додаються скореговані графіки повернення кредитних коштів.

Грошові кошти видані відповідачці кредитором в обумовленій сумі у готівковий спосіб, що свідчить про виконання зобов`язань (фіскальний чек від 21.10.2023 із приміткою, яка містить номер кредитного договору).

Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.

Відповідачка всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки не виконала, порушила умови кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом (тілом) у сумі 10 000,00 гривень, за відсотками за користування кредитом у сумі 29 070,00 гривень (розрахунок заборгованості (виписка) станом на 18.03.2025). В рахунок погашення заборгованості відповідачкою сплачено 6 340,00 гривень, рівними сумами, по 3 170,00 гривень 06.11.2023 та 22.11.2023, які не враховані позивачем в рахунок загальної суми заборгованості при зверненні до суду, із урахуванням умов договору, змісту паспорта кредиту, додаткових угод та графіку платежів до кредитного договору та першої додаткової угоди. Графік платежів, який міститься в додатку 1 до додаткової угоди від 22.11.2023 суперечить її умовам, адже змінені строки погашення процентів, як видно зі змісту угоди, не свідчить про зміну їх розміру (п.1.4 угоди).

Також судом встановлено, що 26.03.2024 ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (Клієнт) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали Договір факторингу №2603, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за вказаним вище Кредитним договором. За цим договором (розділ 2) в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Фактор зобов?язується сплатити Клієнту Суму Фінансування. а Клієнт зобов?язується відступити Факторові Права Вимоги за Основними зобов?язаннями в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Права Вимоги. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги до боржників відбувається після підписання Сторонами Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (Додаток N1) та сплати Фактором Клієнту Суми фінансування, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Боргів та набуває відповідні Права Вимоги. Протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання письмового Сторонами Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, Клієнт готує та передає Фактору в електронній формі, електронною поштою або кур?єрською доставкою на електронному носієві (флеш карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) Електронний Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами за формою, встановленою в Додатку N1-1 до цього Договору, із заповненими даними про Боржників (якими володіє Клієнт). Електронний реєстр Боржників засвідчується КЕП уповноваженої особи Клієнта. Фінансування Клієнта здійснюється шляхом купівлі Фактором у Клієнта Права Вимоги та набуття Фактором Права Вимоги на Борги. Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо останнім не буде одержаний Борг або одержані суми Боргу будуть меншими від Суми Фінансування, сплаченої Фактором Клієнту. Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за Основним зобов?язанням, та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається у Дату відступлення Прав Вимоги, відповідно до п.2.2. Договору.

Сплата суми фінансування, узгоджена сторонами у п.3.1 договору, за вказаним договором підтверджена платіжною інструкцією №1095 від 26.03.2024.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №2603 від 26.03.2024 від ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 39 070,00 гривень (№333 в реєстрі боржників, витяг сформовано представником позивача директором Шмагало А.І. 18.03.2025).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з таких норм цивільного законодавства.

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631, 638 ЦК України).

За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.1,2 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Главою 73 розділу І книги 5 ЦК України врегульовує положення, що стосуються договору факторингу.

Так, згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові у справі відсутнє (щодо обох договорів), хоча на виконання умов договорів факторингу могло бути витребувано клієнтом. Разом з цим, виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Такі відомості стороною відповідача не надані.

Згідно з висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц (провадження № 61-10349св18).

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, за нормою ч.1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що сторони кредитного договору досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії документів є належними та допустимими письмовими доказами, підтверджують виникнення правовідносин між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та відповідачкою, видачу кредитних коштів у сумі 10 000,00 гривень, продовження строку користування ними.

Відповідно до дослідженого судом договору факторингу, позивач набув статусу нового кредитора відповідачки за вказаним вище кредитним договором. Наданий розрахунок заборгованості (виписка по особовому рахунку), є достатнім та допустимим доказом у даній справі на користь наявної заборгованості, контррозрахунка стороною відповідача не подано. Разом з цим, з суми заборгованості з викладених вище судом мотивів підлягає вирахуванню сума здійснених ОСОБА_2 платежів в розмірі 6 340,00 гривень.

Відповідно, із врахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги на ту суму заборгованості, на яку мав право первісний кредитор, за кредитним договором №6890838 від 21.10.2023 у сумі 32 730,00 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 10 000,00 гривень, по несплаченим процентам за користування кредитом у сумі 22 730,00 гривень.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» підлягають частковому задоволенню, а саме, у спосіб, визначений позивачем, шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором у визначеній вище сумі.

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого. Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідачки слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 2 029,31 гривень, тобто, пропорційно до розміру заборгованості, що підлягає стягненню.

Щодо витрат на правничу допомогу слід зазначити таке. Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Судом встановлено, що професійна правова допомога ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» надавалася адвокатом Бачинським О.М. на підставі договору про надання правової допомоги від 14.03.2025 №250314-6Ш, ордера від 14.03.2025.

Відповідно до розрахунку суми судових витрат, до вартості витрат на правничу допомогу включено: витрати за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, підготовку позовної заяви, збирання доказів, долучених до позовної заяви, підготовку та подання до суду заяв, скарг, клопотань чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи. Розміру вартості витрат в залежності від різновиду наданих послуг у розрахунку не наведено.

Суд наголошує, що відповідно до умов договору, а саме розділу 4, сторонами (позивачем та адвокатом) поставлено розмір винагороди адвокати в залежність від результату розгляду справи, а також факту сплати боржником заборгованості, тобто, фактично узгоджено розмір гонорару. Окремо у п.4.9 договору визначено, що сума, вказана у п.4.2. договору (винагорода у розмірі 7 000,00 гривень в разі ухвалення рішення судом про задоволення позовних вимог в повному обсязі), є гонораром адвоката.

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових витрат у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.

Аналогічним чином тлумачить це питання і ЄСПЛ, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96), свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода є юридично дійсною. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Таким чином зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху» не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин четвертоїп`ятої статті 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.

Однак вищенаведене не означає, що такі зобов`язання між адвокатом та клієнтом не є обов`язковими для сторін договору про надання правової допомоги, у разі якщо такий договір є дійсним». Аналогічні висновки здійснені й у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №753/1203/18, пр.61-44217св18. Так, «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

Із врахуванням висновків у даній постанові суд наголошує, що оскільки станом на дату ухвалення судом першої інстанції рішення вочевидь не набрало законної сили, узгоджена сторонами вартість витрат на правничу допомогу може бути кваліфікована виключно як гонорар успіху, тому підстав для задоволення вимоги про стягнення такого умовного гонорару на даний час немає.

Відповідно, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених до стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у сумі 7 000,00 гривень, відповідно, вони залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» заборгованість за кредитним договором №6890838 від 21.10.2023 у сумі 32 730,00 гривень (тридцять дві тисячі сімсот тридцять гривень 00 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» судовий збір у сумі 2 029,31 гривень (дві тисячі двадцять дев?ять гривень 31 копійка).

У стягненні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 гривень з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» відмовити.

Реквізити сторін: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», , адреса місцезнаходження: 79013, м.Львів, вул.С.Бандери, буд.87, оф.54;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 22.08.2025.

Суддя Л.А. Вайнраух