Ширяївський районний суд Одеської області
15.08.2025 Справа №: 523/9986/25 Провадження № 2/518/417/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року селище Ширяєве

Ширяївський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Гуржій А.В.,

за участю секретаря судового засідання Майнич В.О.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Ширяївського районного суду Одеської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою від 23.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

14.08.2025 представник позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду з заявою, в якій просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та повернути судовий збір за подання позовної заяви.

Також, 14.08.2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з заявою про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 гривень.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, сторони мають право подавати заяви, клопотання.

Заяви, клопотання і заперечення, відповідно до ч. 3 ст. 182 ЦПК України, подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

Оскільки на момент розгляду справи відсутній предмет спору, суд вважає, що провадження по зазначеній цивільній справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Окрім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам норму ч. 2 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Враховуючи вищевикладені норми, а також те, що провадження по справі підлягає закриттю, суд доходить висновку, що судовий збір в розмірі 2422,40 грн. слід повернути позивачу.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10500 гривень суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч. 3 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року в справі № 602/1455/20 (провадження № 61-475св22)).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Як встановлено ч 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Водночас ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлені підстави закриття провадження у справ, а саме: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Суд зауважує, що від підстави закриття провадження залежить, зокрема, розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021у справі № 199/9188/16-ц зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди попередніх інстанцій не врахували положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України, а тому дійшли помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) є, відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача витрат відповідача на професійну правничу допомогу, оскільки позивач від позову не відмовлявся, і такі витрати на правову допомогу виникли в порядку реалізації позивачем своїх процесуальних прав, зокрема, права на представництво інтересів в суді, як наслідок у задоволенні клопотання про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ витрат на професійну правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 13, 43, 142, 255, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Головному Управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області () повернути товариству з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» з державного бюджету 2422,40 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви відповідно до платіжної інструкції № 37410 від 04.04.2025 року.

У задоволенні клопотання представника ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена 18.08.2025 року.

Суддя А.В. Гуржій