Провадження № 2/679/62/2025
Справа № 679/1065/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 серпня 2025 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Грибанової Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Рябухи О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Нетішинського міського суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості,

встановив:

АТ «Перший український міжнародний банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 25.09.2019 ОСОБА_1 було видано кредитну карту із встановленням кредитного ліміту у сумі 3000,00 грн, який в подальшому було збільшено до 49600,00 грн, на підставі кредитного договір № 201, який був укладений між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 . Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 30.04.2024 року має заборгованість перед банком у загальному розмірі 85291,75 грн, з яких: 49576,55 грн заборгованість за кредитним договором; 35715,20 грн заборгованість за відсотками.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «ПУМБ», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за вказаним договором та сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 липня 2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, з призначенням судового засідання.

Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином.

Представник позивача Киричук Г.М. у прохальній частині позову, серед іншого, просила суд розглянути справу в порядку спрощеного провадження за відсутності представника позивача, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

До суду від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін або клопотання про відкладення розгляду справи в судовому засіданні, а у встановлений судом строк відповідач відзив на позов до суду не подав.

За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач відзив на позов до суду не надіслала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

Ухвалою суду від 12.08.2025 року у цивільній справі за позовом «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, визначено порядок розгляду справи, згідно з положеннями ст. ст. 280-282 ЦПК України, та постановлено ухвалу про заочний розгляд зазначеної справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши доводи позову та перевіривши їх наданими письмовими доказами, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 25.09.2019 ОСОБА_1 підписано заяву № 201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за умовами якого відповідач просить відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати кредитну картку (номер кредитної картки миттєвого випуску НОМЕР_2 ), встановити кредитний ліміт у сумі 3000,00 гривень, реальна річна процентна ставка 47,88 %.

Підписавши заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті: АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку).

Також 25.09.2019 представником АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був підписаний паспорт споживчого кредиту, де останньому надана повна інформація щодо умов кредитування.

Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту за договором № 201 відповідачу 25.09.2019 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн, який в подальшому було збільшено, в останнє 03.03.2022 кредитний ліміт за вказаним договором збільшено до 49600,00 грн.

Тобто, судом встановлено, що на підставі кредитного договору № 201 від 25.09.2019 відповідачу було відкрито рахунок на який 25.09.2019 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн, а в подальшому збільшено до 49600,00 грн.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 (поточний рахунок № НОМЕР_1 ) за період з 25.09.2019 по 30.04.2024 вбачається, що за вказаним вище кредитним договором він користувався кредитними коштами від АТ «ПУМБ».

Позивач направив письмову вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 25.09.2019 між сторонами, шляхом підписання заяви про Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту, укладений кредитний договір № 201.

З розрахунку заборгованості за договором № 201 від 25.09.2019 заборгованість відповідача перед АТ «ПУМБ» станом на 30.04.2024 становить 85291,75 грн, з яких: 49576,55 грн заборгованість за кредитним договором; 35715,20 грн заборгованість за відсотками.

Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач не надав відзив на позов, не заперечував фактів укладання кредитного договору, отримання кредитної картки та користування кредитними коштами, не спростовував розрахунок та розмір заборгованості, не подав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч 3, 6 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Відповідно до п. 5 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Таким чином, надана позивачем банківська виписка з особового рахунку ОСОБА_1 є належним доказом підтвердження видачі кредиту останньому.

Як наголошено у Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року в аналогічній справі за № 153/1334/16-ц (провадження № 61-16362св18), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховані судом при ухваленні рішення.

На підставі викладеного та враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 2422,40 грн і такий у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 509, 526, 544, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк»:

заборгованість за кредитним договором № 201 від 25 вересня 2019 року (станом на 30 квітня 2024 року), - у сумі 85291 (вісімдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто одна) гривня 75 копійок,

судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок,

а всього, суму у розмірі 87714 (вісімдесят сім тисяч сімсот чотирнадцять) гривень 15 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Андріївська, 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 12 серпня 2025 року.

Суддя: