Справа № 185/1036/22
Провадження № 2/188/73/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Місюра К.В.

за участю секретаря судового засідання: Лисяк А.Є.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 79 594, 48 грн.,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в сумі 79 594, 48 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 листопада 2020 року о 12 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos» , д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Дніпровській в м. Павлограді, рухаючись у напрямку м. Дніпра, не вибрав безпечної швидкості та дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Sonata» , д.н.з. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_2 , який виконував поворот ліворуч з крайньої лівої смуги руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Hyundai Sonata» реєстраційний № НОМЕР_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР /201769033.

Відповідно до постанови Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 15.12.2020 року по справі № 185/8272/20, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів було прийнято рішення (Наказ № 3.1/439 від 21.01.2021 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 77 137,48 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за відсутності їх представника та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача в судових засіданнях, в яких були присутні, заперечували проти позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що сума, заявлена до стягнення, необґрунтована позивачем, оскільки сума збитків не була розрахована на вимогу суду, виконана не експертом, а також з тих обставин, що огляд транспортного засобу при визначенні суми збитків проводився у відсутності відповідача та його представника. З наведених підстав представники відповідача вважають, що наданий позивачем звіт не може бути прийнятий судом до уваги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 20 листопада 2020 року о 12 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Дніпровській в м. Павлограді, рухаючись у напрямку м. Дніпра, не вибрав безпечної швидкості та дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_2 , який виконував поворот ліворуч з крайньої лівої смуги руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Hyundai Sonata» реєстраційний № НОМЕР_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР /201769033.

Відповідно до постанови Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 15.12.2020 року по справі № 185/8272/20, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідач на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не був застрахований.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 77 137,48 грн. ОСОБА_3 на підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів.

Згідно звіту № 201120 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, автомобіля марки «Hyundai Sonata» реєстраційний № НОМЕР_2 , після ДТП, складеного суб`єктом оціночної діяльності, вартість матеріального збитку становить 77 137, 48 грн.

Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням.

Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу.

Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.

У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування"та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача.

Згідно із ст. 38 цього ж Закону, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Слід зазначити, що доводи представників відповідача щодо визнання звіту про визначення розміру збитків неналежним доказом, оскільки він не є висновком експерта і, відповідно, його виконавець не повідомлявся судом про кримінальну відповідальність за неналежний висновок, не приймаються судом до уваги з наступних обставин.

Так, провадження у вказаній справі (після скасування заочного рішення суду від 18.08.2022 року) тривало два роки.

Представники відповідача наголошували на тому, що наданий позивачем звіт є неналежним доказом, тобто суду потрібно дослідити докази, які підтверджують розмір реальних збитків на момент розгляду справи, з`ясувати перелік пошкоджених деталей транспортних засобів, з`ясувати фактичних розмір відновлювальних робіт, тощо.

Однак, протягом всього розгляду справи відповідачем не надано суду будь-яких доказів щодо розміру завданої шкоди (контр.розрахунок збитків), тобто не вжив жодної дії на доведення своїх міркувань щодо розміру шкоди.

Більш того, за клопотанням представника відповідача судом була призначена авто товарознавча експертиза.

Між тим, в зв`язку з ненаданням стороною відповідача на дослідження експерту колісного транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» реєстраційний № НОМЕР_2 , 2015 року випуску, та не здійсненням оплати за проведення експертизи, експертом направлене до суду повідомлення про неможливість її проведення.

Тобто, відповідачем за весь період розгляду справи судом не вчинене жодних дій, направлених на встановлення в судовому засіданні розміру реальних збитків, суму яких він оспорює.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно вимог із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Отже, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матріалу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а також за послуги суб`єкта оціночної діяльності та аварійного комісара, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позивачем сплачено судовий збір, він підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст. 2,3,4,5,7,10,12,13,141,280-284,352,354 ЦПК України, ст. ст.993,1191,1166 ЦК України,Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ) грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 79 594 (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ) судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра