Провадження № 2-о/522/504/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Запольської А.М.,

заявник та заінтересована особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення засідання повідомлені належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту смерті, у якій просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який помер у м. Бердянськ, Запорізька обл., Україна.

Встановлення даного факту заявник обґрунтовує необхідністю подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану, отримання відповідного документа - свідоцтва про смерть.

13.08.2025 ухвалою суду заяву залишено без руху.

19.08.2025 від представника заявника на виконання ухвали суду від 13.08.2025 надійшла заява про усунення недоліків.

20.08.2025 ухвалою суду заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України прийнято до розгляду в порядку окремого провадження. Призначено заяву до розгляду на 15 год. 00 хв. 20.08.2025.

Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви та справи у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт громадянина України Серія НОМЕР_1 ,виданий 28.02.1998 Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області).

Відповідно до «свідоцтва про смерть від 25.06.2025, Серія НОМЕР_2 , виданого 99000002 Територіальним відділом запису актів цивільного стану міста Бердянськ та Бердянського району Управління запису актів цивільного стану Запорізької області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бердянськ, Запорізька обл.».

Згідно «довідки про смерть № С-01895, виданої Територіальним відділом запису актів цивільного стану міста Бердянськ та Бердянського району Управління запису актів цивільного стану Запорізької області, причина смерті ОСОБА_2 - набряк легень, хронічна аневризма серця, гіпертонічна хвороба. Місце смерті: м. Бердянськ, Запорізька обл.».

Разом з тим, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який послідуючими Указами Президента України неодноразово подовжувався та триває і на даний час.

Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст.ст. 1, 4 ч. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Загальновідомим фактом, який не підлягає доведенню, суд вважає те, що станом на час смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Бердянськ, Запорізької області було тимчасово окупованою територією України.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно зі ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до свідоцтва про народження від 18.08.1970 серія НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про одруження (повторно) від 07.11.2002 серія НОМЕР_4 , 30.06.1993 гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_5 уклали шлюб, про що зроблено запис № 483 в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ».

Відповідно до свідоцтва про народження (повторно) ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 від 23.08.1994, актовий запис № 777, батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_5 .

Отже, померлий ОСОБА_2 є дідом заявника ОСОБА_1 .

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545.

Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма № 106- 1/о), рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Виходячи з викладеного, оцінивши докази з врахуванням вищенаведених обставин у їх сукупності з огляду на міжнародну практику, суд вважає заявлені заявником вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене та враховуючи, що заявником до матеріалів справи додані документи, які підтверджують факт смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бердянськ, Запорізька обл.,Україна на території, де органи державної влади України станом на 11.06.2025 тимчасово не здійснювали свої повноваження, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті його діда - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 263-265, 315, 317, 319, 352, 354, 430ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Бердянськ, Запорізької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 20.08.2025.

Суддя І.А. Павлик