Провадження № 2/201/570/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12 серпня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса)) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

17.08.2024 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гелетея М.Т. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (третя особа - Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса)) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини (а.с. 1-5).

В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження батьком записаний ОСОБА_4 зі слів матері. Біологічний батько, дізнавшись про те, що позивачка вагітна, зник, більше вони не бачилися, з позивачкою спілкування не підтримували, його місцезнаходження невідоме. Позивачка записана матір`ю-одиначкою, виховувала сина самостійно. У подальшому позивачка зустріла чоловіка ОСОБА_2 , з яким 01.03.2019 зареєструвала шлюб. ОСОБА_2 виявив бажання бути записаним батьком малолітнього ОСОБА_3 , вони разом звернулися до органів державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження. 02.10.2019 їй видано повторно свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого був записаний ОСОБА_2 , син отримав прізвище та по батькові ОСОБА_5 .

Сімейне життя між сторонами не склалося. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2021 по справі № 201/10740/21 шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Натепер відповідач участі у житті малолітнього ОСОБА_5 не приймає, матеріальної допомоги не надає, вихованням та розвитком дитини не займається.

З 14.04.2022 ОСОБА_2 призваний на військову службу, проходить військову службу, у 2023 році одружився, життям малолітнього ОСОБА_5 не цікавиться, аліменти не сплачує.

Вважала, що не підлягають застосуванню до спірних правовідносин положення статей 136, 138 СК України, адже між дитиною та відповідачем відсутні будь-які сімейні зв`язки, позивачка була мати-одиначкою, виховувала та забезпечувала сина самостійно без будь-якої сторонньої допомоги.

На підставі викладеного, просила внести зміни до актового запису №1038 від 28.08.2013 року про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключивши відомості про батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису №1038 від 28.08.2013 року; залишити прізвище ім`я по батькові дитини ОСОБА_5 та інші відомості без змін.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався.

Рух справи.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 19.08.2024 позовну заяву залишено без руху (а.с. 30).

Ухвалою судді від 02.09.2024 відкрите провадження по справі (а.с. 36).

Ухвалою суду від 07.11.2024 здійснено перехід до розгляду справи у загальному позовному проваджені (а.с. 49).

Ухвалою суду від 07.11.2024 призначено проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, провадження у справі зупинене (а.с. 51 52).

Ухвалою судді від 26.02.2025 провадження у справі відновлене (а.с. 60).

Ухвалою суду від 13.05.2025 витребувано докази (а.с. 83 84).

Представник позивачки адвокат Гелетій М.Т. у судове засідання не з`явився, 12.08.2025 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити (а.с. 99).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання жодного разу не з`явився, про дати та час слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової кореспонденції на підтверджену адресу місця його реєстрації та оголошення про виклик особи, конверти, якими направлялась поштова кореспонденція повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 39, 44, 66, 70 76, 81). Заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.

Представник третьої особи Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. 29.05.2025 від представила відділу надійшла заява про розгляд спри без з участі їх представника (а.с. 97).

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено зі свідоцтва про народження, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки на тоді ОСОБА_6 народився син ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження батьком записаний ОСОБА_4 (а.с. 21).

Згідно із витребуваним судом повним витягом з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 записаний батьком ОСОБА_3 за завоюю матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 91-92).

01.03.2019 позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 (а.с. а.с. 15).

Позивачка вказує, що біологічний батько зник, з ним не спілкується, дитину виховувала сина самостійно. Відповідач виявив бажання бути записаним батьком малолітнього ОСОБА_3 і вони разом звернулися до органів державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження.

02.10.2019 Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано (повторно) свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1038, батьком якого записаний ОСОБА_2 (а.с. 20).

Означене також підтверджується повним витягом з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 92 - 93).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2021 по справі № 201/10740/21 шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 березня 2019 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 96, розірвано (а.с. 12 14).

Згідно із висновком експерта № 21-МГ від 06.02.2025 ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів виявлені алелі, які не виявляються у припустимого батька, тобто отримані від іншого чоловіка. Таким чином встановлено, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народженого громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Тобто, батьківство громадянина ОСОБА_2 у відношенні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виключається (а.с. 857-58).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Частинами 1, 2 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження ОСОБА_4 записаний батьком ОСОБА_3 за завоюю матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України

Біологічний батько дитини, особа, що вважає себе батьком дитини не подав до суду заяви про своє батьківство.

Сімейне законодавство не передбачає можливості оспорювання жінкою батьківства того чоловіка, який записаний батьком дитини, якщо такий запис було вчинено за спільною заявою матері дитини та чоловіка, який на час народження дитини визнавав своє батьківство.

Саме по собі бажання позивачки змінити відомості щодо батька дитини в актовому записі про народження дитини, зазначивши відомості про батька дитини відповідно до статті 135 СК України не може бути підставою для задоволення позову. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

При цьому, вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство (постанови Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у справі № 554/6467/16-ц, від 19 січня 2022 року у справі № 477/267/20, від 01 травня 2023 року у справі № 753/7593/21).

У матеріалах справи відсутні докази про те, що інша особа подавала заяву про своє батьківство стосовно дитини

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (відсутність права на звернення до суду з позовом) (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 у справі № 582/18/21).

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19).

Відповідач своє батьківство не оспорював, а лише бажання позивачки змінити відомості щодо батька дитини в актовому записі про народження дитини, зазначивши відомості про батька дитини відповідно до статті 135 СК України не може бути підставою для задоволення позову.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.05.2023 у справі № 753/7593/21.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для про виключення запису про відповідача як батька дитини з актового запису про народження дитини, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Щодо судового збору.

У раз відмови у задоволенні позовних вимог згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса)) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складений 14 серпня 2024 року.

Суддя О.С. Наумова