Справа № 462/6894/24 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І.
Провадження № 22-ц/811/60/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 листопада 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.02.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1163-0306, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якии відповідач був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 6 000 грн., строк кредитування 300 днів, базовий строк - 14 днів, знижена відсоткова ставка 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка 3,00 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору, відповідач отримані в кредит кошти не повернула, не сплатила проценти за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку просить стягнути в розмірі 30 000,00 гривень.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 листопада 2024 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1163-0306 від 27.02.2023 року у розмірі 30 000,00 гривень, з яких:

- прострочена заборгованість за кредитом - 6 000,00 гривень;

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 24 000,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що приписи статті 1048 ЦК України про щомісячну сплату процентів до повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Висновок суду першої інстанції про правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості суперечить правовій позиції Верховного Суду, нормам матеріального та процесуального права. Вважає, що положення договору в частині, що стосується процентної ставки прямо суперечить чинному законодавству та є нікчемними. Стверджує, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1 %, тобто процентна ставка, зазначена позивачем у кредитному договорі в розмірі 3 % в день, суперечить вищевказаному закону. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , уклавши кредитний договір, який недійсним не визнавався, а відтак є чинним, та отримавши в кредит грошові кошти, кредитні кошти ТОВ «Укр кредит фінанс» не повернула, не сплатила передбачені умовами договору проценти за користування кредитними коштами, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, що підлягає стягненню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.02.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1163-0306 в електронній формі, згідно якого відповідачкою отримано кредитні кошти у розмірі 6 000 грн., строк кредитування 300 днів, базовий строк - 14 днів, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка 3,00 % в день.

Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб - сайту ТОВ «Укр кредит фінанс» (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Відповідно до п.п.2.1 Договору про відкриття кредитної лінії № 1163-0306 від 27.02.2023 кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів (далі кредит) позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.

Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього Договору та надіслання позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту.

Згідно з п. 4.4 базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду.

Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику, становить 300 календарних днів (до 23.12.2023) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування (п. 4.8 договору).

Пунктом 4.11 договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом.

Орієнтовна загальна вартість кредиту 60 000,00 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п.п. 4.10 договору).

Згідно з пунктом 11.1. договору, цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця https://navse.in.ua, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Пунктом 11.3, 11.3.1. Договору позичальник даним підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансових послу без нав`язування її придбання.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1163-0306 від 27.02.2023 підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А7604» відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

До договору про відкриття кредитної лінії № 1163-0306 від 27.02.2023, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , позивачем долучено правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки.

Судом встановлено, що кредитний договір містить повну інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо періоду надання кредиту і розміру процентної ставки, сукупної вартості кредиту, порядку надання і погашення кредиту, нарахування, переліку, розміру й бази розрахунку процентів, відповідальності за порушення умов договору.

Окрім того, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачка не оспорювала кредитний договір в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з його невідповідністю вимогам законодавства.

Отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 6 000 грн. підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування ОСОБА_1 суми кредиту 6 000грн. за договором № 1163-0306 від 27.02.2023 за допомогою системи LigPay, платіж від 27.02.2023 на платіжну карту НОМЕР_1 .

Отримання кредитиних коштів ОСОБА_1 не заперечує.

Листом АТ КБ «ПриватБанк», повідомлено клієнта ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 по платежам нижче, зокрема по ID платежу , канал LiqPay, дата видачі 27.02.2023, сума 6 000,00 грн, номер договору 1163-0306, номер картки НОМЕР_1 .

Враховуючи встановлені вище обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виконання ТОВ «Укр кредит фінанс» зобов`язань за кредитним договором, оскільки позичальнику ОСОБА_1 були надані кредитні кошти згідно умов кредитного договору, отримання яких вона не заперечувала.

За умовами цього договору позичальник ОСОБА_1 зобов`язалася повернути отримані нею грошові кошти у визначений договором строк, однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, позичальник свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в кредит грошові кошти, не сплатила передбачені умовами договору проценти, внаслідок чого у неї склалася заборгованість, яка станом на 25.06.2024 становить 59 580,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 6000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 53580,00 грн.

Такий розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який відповідачкою, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не спростовано належними та допустимими доказами.

Відповідачем також не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу отриманих кредитних коштів в сумі 6000.00 грн., а також сплати передбачених умовами договору процентів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував те, що безспірним є те, що ОСОБА_1 порушила умови договору про про відкриття кредитної лінії, належним чином не виконуючи взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, що нею не заперечується.

Аналізуючи долучений до справи розрахунок заборгованості, колегія суддів приходить до висновку, що проценти за користування кредитними коштами нараховані відповідно до умов договору, за період з 27.02.2023 року до 12.03.2023 року проценти нараховувались з розрахунку базової ставки 2.5%, а 13.03.2023 року до 23.12.2023 року з розрахунку 3% , за стандартною процентною ставкою.

Проценти за користування кредитними коштами правомірно нараховані позивачем в межах строку дії договору про відкриття кредитної лінії.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року.

Положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки договір про відкриття кредитної лінії №1163-0306 від 27 лютого 2023 року було укладено до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», такий було укладено на 300 днів, строк його дії закінчився 23 грудня 2023 року.

Тобто, після набрання чинності цим Законом строк дії договору про відкриття кредитної лінії №1163-0306 від 27 лютого 2023 року, на підставі якого з відповідача стягується заборгованість, не продовжувався, відтак положення цього Закону не можуть застосовуватися до цього договору.

Наведене спростовує доводи апелянта про безпідставне, на його думку, незастосування судом першої інстанції вимог Закону та безпідставне, у зв`язку з цим, нарахування позивачем процентів у розмірі 3% замість 1%.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував те, що ТОВ «Укр кредит фінанс» прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 30 000 грн., у зв`язку з чим позивач просив стягнути із відповідача прострочену заборгованість у сумі 6 000 гривень та прострочену заборгованість за нарахованими процентами 24 000,00 гривень, що становить 30 000,00 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував те, що відповідач хоч заперечила заборгованість за нарахованими процентами, однак, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала жодних належних та допустимих доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості, на підтвердження відсутності чи наявності заборгованості в іншому меншому розмірі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції підставно врахував те, що відповідач підтвердила укладення договору про відкриття кредитної лінії, отримання кредитних коштів в розмірі 6000.00 грн., і що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачкою, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не спростований належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 28 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 14.08.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк