Справа № 758/829/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Гребенюка В.В., секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши заяву позивача про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Ніна Йосипівна, про застосування наслідків недійсності правочину

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Ніна Йосипівна (надалі за текстом - третя особа), про застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалою Суду від 29.01.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

31.05.2024 до суду від відповідача надійшов відзив.

14.06.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

04.07.2024 до суду від відповідача надійшли заяви про виклик свідків.

За наслідками підготовчого засідання 04.07.2024 судом залучено до участі у справі третю особу, відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про допит свідків, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 17.04.2025 прибув представник позивача, відповідач та представник відповідача.

Судове засідання продовжилось на стадії дослідження доказів та було оголошено перерву до 10.06.2025.

У судове засідання 10.06.2025 прибули позивач, відповідач та їх представники.

У судовому засіданні 10.06.2025 позивачем було подано та підтримано заяву про відвід судді.

Ухвалою Суду від 10.06.2025 визнано необґрунтованою заяву позивача про відвід судді у цивільній справі №758/829/24.

12.06.2025 до суду від позивача надійшла заява про відвід судді.

Ухвалою суді від 20.06.2025 (суддя Ковбасюк О.О.) відмовлено у задовленні заяви позивача про відвід судді у цивільній справі №758/829/24.

13.08.2025 до суду від позивача надійшла заява про відвід судді.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Заява про відвід судді від 10.06.2025 обгрунтована тим, що попереднє засідання відбулось без участі позивача особисто, оскільки позивач запізнилась на 10 хвилин, а судом не було допущено особисто позивача в судове засідання, чим, на думку позивача, до неї було застосовано захід процесуального примусу. Також, заявник вказувала, що судом було заборонено ставити представнику позивача запитання іншій стороні, обмежено у наданні пояснень та позбалено можливості висловитись по суті.

Заява про відвід судді від 12.06.2025 обгрунтована тим, що суддя обмежив у наданні пояснень, перебивав учасника процесу та позбавив можливості висловитись по суті.

Заява про відвід судді від 13.08.2025 обгрунтована тим, що суддя обмежив у наданні пояснень, перебивав учасника процесу та позбавив можливості висловитись по суті.

При цьому, заяви від 10.06.2025, 12.06.2025 та 13.08.2025 подані з приводу незгоди сторони з процесуальними діями судді.

Дослідивши зміст заяв від 10.06.2025, 12.06.2025 та 13.08.2025, судом встановлено, що заява від 13.08.2025 по суті ідентична за змістом до заяв від 10.06.2025 та від 12.06.2025, які вже були вирішені судом ухвалами від 10.06.2025 та від 20.06.2025.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відтак, оскільки судом вже вирішено це ж саме питання, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення, суд залишає заяву позивача про відвід судді - без розгляду.

Крім цього, суд дійшов до висновку про наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Смірнова проти України»).

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (п. 11 ч. 3 цієї статті), яка також знайшла своє відображення в ч. 1 ст. 44 ЦКП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Такий висновок щодо застосування цієї норми процесуального права викладений у Постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 438/350/17 та від 11 вересня 2020 року у справі № 530/1701/16-ц.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак, здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

При цьому, визначений ч. 2 ст. 44 ЦПК України перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14).

Разом із тим, ч. 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Із приписів цієї статті випливає, що вжиття заходів у разі виявлення зловживання процесуальними правами учасником процесу є не правом, а обов`язком суду (Постанови Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 438/350/17 та від 11 вересня 2020 року у справі № 530/1701/16-ц).

Водночас, статтею 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно зі ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Згідно із ч. 3 ст. 148 ЦПК України у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

За встановлених обставин суд вважає, що зазначені вище дії позивача у вигляді заявлення трьох завідомо безпідставних відводів (10.06.2025 року, 12.06.2025 та 12.08.2025 року), явно свідчать про свідоме зловживання останньою своїми процесуальними правами, які спрямовані на безпідставне перешкоджання розгляду справи, що суперечить завданням цивільного судочинства.

З огляду на наведене, у зв`язку з очевидно недобросовісним використанням позивачем наданих їй законом процесуальних прав, зважаючи на відвертість вчинення нею таких дій, з метою припинення та запобігання в подальшому зловживань останньою своїми процесуальними правами, суд дійшов висновку про необхідність застосувати до позивача захід процесуального примусу у вигляді штрафу в сумі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,40 грн.

Керуючись положеннями ст. ст. 2, 13, 44, 144, 148, 259 - 260 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Заяву позивача про відвід судді - залишити без розгляду;

Визнати дії ОСОБА_1 - зловживанням процесуальними правами;

Застосувати до ОСОБА_1 захід процесуального примусу у вигляді штрафу в сумі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 копійок;

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в дохід державного бюджету штраф у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 копійок;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на Ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо Ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк