ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/179/22 Номер провадження 22-ц/814/2317/25Головуючий у 1-й інстанції Шолудько А.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Свіщов Роман Володимирович, на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2025 року (повний текст рішення складено 28 лютого 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що 26 жовтня 2019 року близько 23 год 30 хв в районі буд. 18 по вул. Сумський Шлях, смт Підворки Дергачівського р-ну Харківської обл. сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «HONDA INSIGHT», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками загиблого. За фактом дорожньо-транспортної пригоди СУ ГУНП в Харківській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001549 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, досудове розслідування у якому станом на час подання позовної заяви до суду тривало.

У зв`язку зі смертю сина внаслідок наїзду на нього транспортного засобу, позивачі зазнали сильних душевних та моральних страждань. Страждання полягали у порушенні їх нормальної життєдіяльності, оскільки загиблий був їхнім рідним сином, який проживав разом з ними, отримували від нього підтримку та допомогу, що викликає у них необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя зараз та в майбутньому. Позивачі постійно відчувають сильний душевний біль від непоправної втрати близької їм людини, вони більше не можуть розраховувати на підтримку сина. З врахуванням віку позивачів, такі страждання особливо тяжко впливають на їх здоров`я. Враховуючи наведене вище, позивачі компенсацію за моральну шкоду оцінюють в грошовому еквіваленті в сумі 250076,00 грн.

Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки «HONDA INSIGHT», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «СК «АРКС» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3047085, до якого позивачами було подано заяви про виплату відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою на загальну суму 50076,00 грн (по 25038,00 грн кожному), у зв`язку з чим решта суми моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача, тобто по 100000,00 грн на користь кожного з позивачів.

У зв`язку з вище викладеним, позивачі прохали суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 100000,00 грн заподіяної моральної шкоди внаслідок смерті сина, а також на користь ОСОБА_2 40000,00 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення місцевого суду

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2025 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 74962,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 74962,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 680,64 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2025 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохав суд скасувати оскаржуване рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог повністю.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване рішення місцевим судом було ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також деякі обставини справи, які викладені в рішення місцевого суду, не відповідають матеріалам справи.

Зауважено, що позивачі зверталися з позовними заявами до страхової компанії, а тому ще у 2021 році визначили для себе розмір моральної шкоди, який був стягнутий із АТ «СК «АРКС», претензій до відповідача з приводу стягнення моральної шкоди в більшому розмірі не було.

Наголошено, що ліміт відповідальності страхової компанії по договору страхування становить 200000,00 грн, а позивачі не отримали інших виплат із страхової компанії (витрати на поховання, відшкодування у зв`язку із втратою годувальника), то позивачі вирішили це компенсувати шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача.

Крім того, суд першої інстанції задовольняючи позов частково, обґрунтував розмір моральної шкоди виходячи саме із розміру страхового відшкодування, а не з будь-яких обставин справи.

Узагальнені доводи осіб, які подали відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивачів прохав суд рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Зауважено, що згідно норм страхового законодавства, розмір відшкодування моральної шкоди становить 50076,00 грн, тобто по 25038,00 грн кожному, а тому твердження сторони відповідача про можливість звернення до страховика для відшкодування моральної шкоди в сумі 200000,00 грн в межах загального ліміту відповідальності останнього є помилковим.

Вказано, що оскільки моральна шкода позивачам завдана смертю сина, що спричинило та спричинятиме протягом всього життя душевні страждання, та відновити таке становище неможливо, то суд першої інстанції правильно врахував глибину моральних страждань батьків померлого, обставини дорожньо-транспортної пригоди, та визначив розумний і справедливий розмір відшкодування моральної шкоди.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Представник ОСОБА_1 - адвокат Свіщов Р.В. під час судового засідання підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та прохав її задовольнити з підстав, що у ній наведені.

Від представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Заставного Р.А. до суду апеляційної інстанції надійшла заява, в якій останній прохав суд розгляд справи здійснювати без участі позивачів та їх представника.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо меж перегляду рішення місцевого суду

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 стосується виключно незгоди з рішенням місцевого суду у частині задоволених позовних вимог, то в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2025 року в іншій частині.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з довідкою від 21 травня 2020 року №779514 про дорожньо-транспортну пригоду, 26 жовтня 2019 року о 23 год 56 хв в с. Підворки Харківської області, вул. Сумський Шлях, сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «HONDA INSIGHT», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , здійснив наїзд на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який загинув на місці події (т.1, а.с.13).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 жовтня 2019 року зареєстровано кримінальне провадження №0001549 за правовою кваліфікацією частина друга статті 286 КК України за фактом здійснення наїзду 26 жовтня 2019 року близько 23 год 30 хв в районі буд. 18 по вул. Сумський Шлях, смт Підворки Дергачівського р-ну Харківської обл., автомобілем «HONDA INSIGHT», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , на пішохода ОСОБА_4 , внаслідок чого останній загинув (т.1, а.с.14).

Згідно з висновком експерта №347/19-Дт від 28 жовтня 2019 року - 12 грудня 2019 року, за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4 , були виявлені ушкодження голови, тулуба та кінцівок, які утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії тупих предметів з великою силою, індивідуальні особливості яких не відобразилися і могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні з транспортним засобом, що рухається, коли потерпілий перебував у вертикальному положенні й більш вірогідно, був повернутий до транспортного засобу правою задньо-боковою поверхністю тіла. За ступенем тяжкості вищенаведених ушкоджень у своїй сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Причиною смерті ОСОБА_4 є вищеописана несумісна з життям травми тіла. При судово-токсилогічній експертизі крові від трупа виявлено етиловий спирт в кількості 1,69%, що стосовно живих осіб відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння (т.1, а.с.16-19).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області 08 червня 1976 року (т.1, а.с.23).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 07 листопада 2019 року Виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Подвірки Дергачівського р-ну Харківської обл. (т. 1, а.с.21).

На підставі довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Солоницівською селищною радою 03 березня 2020 року за вих.№532, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , 05 листопада 2003 року по 05 липня 2019 року, фактично мешкав по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), разом з матір`ю ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_3 (т.1, а.с.22).

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження, постановленої слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУНП в Харківській області майором поліції Коломойцем К.В., досудовим розслідуванням встановлено, що 26 жовтня 2019 року, близько 23 год 30 хв, в районі буд. 18, вул. Сумський Шлях, смт Підворки Дергачівського р-ну Харківської обл., зі сторони смт Солоницівки в напрямку м. Харкова рухався автомобіль «HONDA INSIGHT», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де зліва на право по ходу його руху через проїжджу частину не на пішохідному переході, рухався пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де водій ОСОБА_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Згідно з висновком судово-медичної експертизи №347/19-ДТ смерть ОСОБА_4 настала в результаті несумісної з життям травми тіла. В крові у останнього був виявлений етиловий спирт в кількості 1,69%, що є середнього ступеню алкогольного сп`яніння. Відповідно до висновку комплексної судової експертизи відео, звукозапису та автотехнічної експертизи №7/1359/1360/1361/13/292 КПСЕ-19 від 27 грудня 2019 року, встановлено, що пішохід перед наїздом рухався в напрямку зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «HONDA INSIGHT», д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно з висновком комплексної судової медичної та автотехнічної експертизи №08-136/2020/8549/18761 від 08 грудня 2020 року встановлено, що пішохід ОСОБА_4 перед наїздом у вертикальному чи близькому, був обернений правою бічною поверхнею тіла до передньої правої частини автомобіля «HONDA INSIGHT», д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому він знаходився в стані кроку, тобто рухався. Після наїзду останнього, тіло розвернуло проти ходу годинникової стрілки, з закиданням тіла на капот. Місце наїзду автомобіля на пішохода ОСОБА_4 розташовувалося в межах смуги руху автомобіля «HONDA INSIGHT», д.н.з. НОМЕР_1 . Таким чином, у зв`язку з тим, що в ході досудового розслідування не встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, бо встановити повний механізм пригоди і чи мав технічну можливість запобігти ДТП водій ОСОБА_1 , не надалося можливим, тобто, відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. У зв`язку з чим, на підставі пункту 2 часини першої статті 284 КПК України, кримінальне провадження, внесене 26 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001549, закрито у зв`язку з відсутність складу кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 82-83, 109-111, 131-132).

Згідно з даними перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ, за транспортним засобом - легковим автомобілем «HONDA INSIGHT», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_4 , станом на 26 жовтня 2019 року був діючий страховий поліс №АО/3047085, за яким застрахована цивільна відповідальність в страховій компанії АТ «СК «АРКС», страховик є діючим членом МТСБУ (т.1, а.с. 24, 139).

Полісом №АО/3047085 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим транспортним засобом є «HONDA INSIGHT», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_4 . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 грн, розмір франшизи становить 2000,00 грн (т. 1, а.с. 138).

У зв`язку з вказаною вище дорожньо-транспортною пригодою, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 16 березня 2020 року звернулися до АТ «СК «АРКС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою, по 25038,00 грн кожному (т. 1, а.с. 25-27).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 листопада 2023 року у справі №619/5893/21 за позовом ОСОБА_3 до АТ «СК «АРКС», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 жовтня 2019 року, близько 23 год 30 хв, в районі буд. 18, вул. Сумський Шлях, смт Підворки Дергачівського р-ну Харківської обл., в результаті якої автомобіль «HONDA INSIGHT», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, було стягнуто з АТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану смертю фізичної особи, в розмірі 25038,00 грн, що визначений відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Рішення суду набрало законної сили 23 грудня 2023 року (т. 1, а.с. 211-217, т. 2, а.с. 27-32, 52-58).

Крім того, ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року затверджена мирова угода у справі №619/5846/21 за позовом ОСОБА_2 до АТ «СК «АРКС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, третя особа - ОСОБА_1 , за умовами якої відповідач АТ «СК «АРКС» сплачує на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану смертю фізичної особи, в розмірі 25038,00 грн, а також 9200,00 грн - страхове відшкодування витрат на поховання. Ухвала набрала законної сили 02 листопада 2024 року (т. 2 ,а.с. 33-36, 59-62).

Позиція суду апеляційної інстанції

Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1168 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із частиною другою статті 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.

Разом з тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості.

Крім того, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено.

Вказаний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 450/446/16-ц (провадження № 61-3140св23) та від 26 червня 2025 року у справі № 947/3185/21 (провадження № 61-9981св24).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками загиблого ОСОБА_4 , суд першої інстанції забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, проаналізувавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши всі докази у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що заподіяна позивачам моральна шкода внаслідок загибелі сина підлягає відшкодуванню відповідачем, як власником джерела підвищеної небезпеки, оскільки останній у судовому засіданні не довів, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, місцевим судом була врахована поведінка потерпілого під час ДТП, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та як пішохід порушив Правила дорожнього руху України, з урахуванням чого, на підставі частини другої статті 1193 ЦК України, зменшено розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад виваженості, розумності й справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановив вказані обставини та правильно застосував норми статей 1167, 1187 ЦК України, відповідно до яких особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а моральна шкода відшкодовується особі, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При цьому умисел потерпілого не доведено.

Що ж стосується розміру стягуваного відшкодування моральної шкоди з відповідача, то слід відзначити, що він здійснений з урахуванням положень пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції закону, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), згідно якої страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим); загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що зі страховина на користь позивачів (матері та батька) на підставі судових рішень, які набрали законної сили, стягнено, зокрема, моральну шкоду, завдану смертю фізичної особи, в розмірі 25038,00 грн кожному (12 місяців х 4173,00 грн), що відповідає положенням вище вказаної норми матеріального права.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Крім того, норми цивільного процесуального законодавства не позбавляють можливості позивачів звертатися із позовами про відшкодування моральної шкоди до різних відповідачів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані позивачем докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Свіщов Р.В., слід залишити без задоволення, а рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2025 року у частині задоволених позовних вимог - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи місцевим судом, та відсутні підстави для розподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Свіщов Роман Володимирович - залишити без задоволення.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2025 року у частині задоволених позовних вимог - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 серпня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко