Сквирський районний суд Київської області
Провадження № 2/376/1043/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м.Сквира

Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ловінської С.С.,

за участю секретаря Кропивлянської С.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

ВСТАНОВИВ:

До Сквирського районного суду Київської області за підсудністю від Білоцерківського міськрайонного суду надійшла цивільна справа № 357/12523/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Представник позивача позовні вимоги обгрунтовує тим, що 05.11.2021 о 20 год 30 хв за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Великополовецьке, вул. Радянська 78, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки "Опель Астра", н.з. НОМЕР_1 , (VIN-код НОМЕР_2 ) на неосвітленій ділянці проїзної частини здійснив зіткнення передньою частиною автомобіля з задньою частиною велосипеда "Україна" під керуванням гр. ОСОБА_3 , 1977 р.н., а також в якості пасажира у нього перебувала гр. ОСОБА_4 , 1986 р.н., які рухалися по проїзній частині в попутному напрямку з автомобілем. Внаслідок ДТП пасажирка велосипеда ОСОБА_4 загинула на місці події ДТП, а гр. ОСОБА_3 було доставлено до Білоцерківської лікарні.

За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції в Київській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України 06 листопада 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000708.

В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього у вигляді загибелі гр. ОСОБА_4 , її близьким родичам, а саме синові ОСОБА_5 було завдано матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача.

Станом на дату ДТП (12.12.2021) цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "OPEL ASTRA", реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ1292906.

03.06.2022 представником позивача було подано позовну заяву у Володарський районний суд Київської області до ПРАТ «СГ «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілої. 06.10.2023 Святошинським районним судом м.Києва, справа № 364/264/22, позов ОСОБА_1 задоволено. Після прийняття Святошинським районним судом міста Києва рішення по справі №364/264/22, позивачем було понесено витрати на спорудження надгробного пам`ятника потерпілій матері, які не були предметом розгляду справи №364/264/22, оскільки були понесені після прийняття рішення у справі. Позивач поніс витрати на спорудження надгробного пам`ятника потерпілій у розмірі 24 500,00 грн.

Відповідно до ухвали судді Сквирського районного суду Київської області від 11.10.2024 відкрито провадження в цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До початку розгляду справи по суті судом вирішені заяви, клопотання сторін.

Представник позивача в судовому засіданні просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у ній.

Представник відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, подав відзив, яким просив в задоволенні позову відмовити, заперечив проти позову в повному обсязі та позовні вимоги не визнав. Вказав, що обов`язок виплати страхового відшкодування у страховій компанії (відповідача) не настав до моменту набрання законної сили рішенням суду у кримінальній справі, яким встановлено причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та смертю потерпілого. Зазначав, що в матеріалах справи відсутній належний і допустимий доказ, яким встановлено, що смерть ОСОБА_6 є прямим наслідком спірної ДТП.

Вислухавши сторони, ознайомившись з наданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Київській області 06 листопада 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000708 матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, обставини кримінального правопорушення: 05.11.2021 о 20 год 30 хв за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Великополовецьке, вул. Радянська 78, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки "Опель Астра", н.з. НОМЕР_1 , (VIN-код НОМЕР_2 ) на неосвітленій ділянці проїзної частини, здійснив зіткнення передньою частиною автомобіля з задньою частиною велосипеда "Україна" під керуванням гр. ОСОБА_3 , 1977 р.н., а також в якості пасажира у нього перебувала гр. ОСОБА_4 , 1986 р.н., які рухалися по проїзній частині в попутному напрямку з автомобілем. Внаслідок ДТП пасажирка велосипеда ОСОБА_4 загинула на місці події ДТП, а гр. ОСОБА_3 було доставлено до Білоцерківської лікарні. (а.с.20).

Відповідно до полісу № АТ1292906 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортний засіб марки "Опель Астра", н.з. НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ) застрахований в АТ «СГ «ТАС» (приватна) (а.с.22-23).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №856 від 03.12.2021, смерть гр. ОСОБА_4 , 1968 року народження, настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа та крововиливами у шлуночки головного мозку. Знайдені, при судово-медичній експертизі трупа, ушкодження заподіяні тупими предметами мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті (а.с.28-32).

За висновком експерта №51/К/СЕ-19/111-22/27849-ІТ від 12.12.2022 року, характер, локалізація та об`єм ушкоджень виявлених на тілі громадянки ОСОБА_4 , вказує на те, що весь комплекс ушкоджень у потерпілої виник внаслідок такого виду дорожньо-транспортної травми, як наїзд транспортного засобу (а.с.33-41).

Отже, смерть ОСОБА_4 настала внаслідок ДТП, а відтак ця ДТП є страховим випадком.

Частинами першою-третьою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У пункті 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Згідно із статтею 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», разом з іншим, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі №554/858/19 (провадження №61-6775св20) та від 26 квітня 2022 року у справі №184/1461/20-ц (провадження №61-14226св21).

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Тому, позивач не має доводити винність певної особи в ДТП.

Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Таких доказів відповідачем не надано.

З огляду на матеріали справи вбачається, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_4 її син ОСОБА_5 .

Згідно пункту 27.4. статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 1961-IV страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено мінімальну заробітну плату з 1 січня 2021 року в сумі 6000 гривень.

З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника не можуть перевищувати 72000,00 грн.

Позивач поніс витрати на спорудження надгробного пам`ятника потерпілій у розмірі 24500 грн, що підтверджується товарним чеком від 22.07.2024 (а.с. 217), накладною від 22.07.2024 (а.с.216), актом наданих послуг №1 від 22.07.2024 (а.с.218) та фотографією надгробного пам`ятника (а.с.219).

Наведені суми відшкодування не перевущують ліміт відповідальності страховика.

Отже, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_5 24500,00 грн (двадцять чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) страхового відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника потерпій.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу проголошення рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС», , адреса: м.Київ, пр-кт Перемоги,65

Суддя С.С.Ловінська