Справа № 450/679/25 Провадження № 2/450/1118/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2025 р. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Страхова компанія ББС Іншуранс» про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Страхова компанія ББС Іншуранс» про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП та судових витрат.

Позовні вимоги мотивує тим, що 22.06.2024 о 13 год. 00 хв. на автодорозі Західний обхід м.Львова 9км + 300м водій автомобіля Hyundai Lantra, д.н.з. НОМЕР_1 скоїв наїзд на автомобіль Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , під час якого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, а власник автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 матеріальну шкоду.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.07.2024р. встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП відповідальність власника транспортного засобу Hyundai Lantra, д.н.з. НОМЕР_1 була забезпечена полісом страхування в Акціонерного товариства «Страхова компанія ББС Іншуранс». 03.07.2024 року позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування з необхідними документами.

Страхова компанія здійснила виплату на загальну суму у розмірі 47237,90грн., з яких: 41797,48грн. відшкодування завданої шкоди, 1440,43грн. пеня за протермінування; 4000,00грн. витрати, пов`язані із визначенням розміру збитку за оцінку.

Зважаючи на те, що розмір збитків позивача становить вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 150207,40грн., позивач вважає, що розмір страхового відшкодування має складати 36010,03грн, а оскільки розмір збитків позивача перевищує суму страхового відшкодування, то решту суму збитків 72399,89грн. має бути покладено на відповідача ОСОБА_2 . Для оцінки розміру шкоди позивачем було витрачено 4000,00грн, які компенсовані страховою компанією, оскільки експерт оцінювач не прибув до місця знаходження пошкодженого транспортного засобу протягом 10 робочих днів. Розмір збитків підтверджується звітом № 2162/24.

В свою чергу ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування, що становить 72399,89грн., а також просить покласти судові витрати на відповідачів.

Представником відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія ББС Іншуранс» подано відзив на позовну заяву, в якому щодо задоволення позовних вимог заперечив. Вказав, що страховиком відшкодовується витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до п.34.2 ст.34 Закону про ОСЦПВВНТЗ представником страхової компанії «ББС Іншуранс» оглянуто транспортний засіб позивача, про що складено акт огляду транспортного засобу від 16.09.2024р. Вважає, що першочергове визначення розміру збитків є обов`язком і правом страхової компанії. За замовленням страхової компанії суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 складено Звіт про оцінку колісного транспортного засобу від 30.09.2024р № 171079. Згідно з цим Звітом вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власникові транспортного засобу Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає: 45700,94грн. в т.ч. ПДВ на запасні частини; 41797,94грн без ПДВ на запасні частини. На підставі даного звіту страхова компанія виплатила позивачу 41797,48грн. та 4000,00грн. Також на рахунок позивача було оплачено пеню у розмірі 1440,43грн.

Вважає, що звіт від 30.09.2024р № 171079, складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , який має відповідні свідоцтва, тому немає підстав ставити його під сумнів. Вважає, що страхова компанія виплатила на користь позивача страхове відшкодування, тому вважає, що договірне зобов`язання, яке виникло у страхової компанії за полісом припинилось виконанням, проведеним належним чином, відтак немає підстав стягнення пені та інфляційних нарахувань. Для повного відшкодування шкоди, позивач має право звернутися до завдавача шкоди в порядку ст.1194 ЦК України.

Стосовно звіту про оцінку від 26.06.2024р. №2162/24 на який посилається позивач вказує, що відповідно до ст.34 Закону ОСЦПВВНТЗ визначення розміру збитків є обов`язком і правом страхової компанії. Окрім того на сторінці 4 ремонтної калькуляції № 5743 від 26.08.2024р., що міститься у звіті №2162/24 безпідставно нараховано заміну фари правої (вартістю 9188,46грн). Однак як вбачається із фото після ДТП, удар при ДТП здійснено в ліву частину транспортного засобу, тому заміна правої фари є безпідставною. Вказане підтверджується фотографіями з місця ДТП. В п.4.3 Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, згідно якого відновлювальний ремонт та визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, здійснюється на принципах відновлення права особи користуватися КТЗ у такому технічному стані та з такими споживчими властивостями, які мали місце до пошкодження.

Дата оцінки (момент проведення дослідження) згідно описової частини Звіту №2162/24 є 22.06.2024р. При цьому на аркуші 4 ремонтної калькуляції від 26.08.2024р. до звіту вказано: запасні частини ціни станом на 23.07.2024р., що свідчить про завищення ціни у звіті. На підстав викладеного просила у задоволенні позовних вимог до страхової компанії відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому щодо задоволення позовних вимог заперечив. Вказує, що відповідно до ч.22.1 ст.22 Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб. На момент ДТП відповідальність власника транспортного засобу Hyundai Lantra, д.н.з. НОМЕР_1 була забезпечена полісом страхування в Акціонерного товариства «Страхова компанія ББС Іншуранс». Ліміт відповідальності складає 160 000,00грн. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до звіту №2162/24 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 150207,40грн, а тому повинна бути сплачена страховою компанією. Вказує, що позивач невірно визначив суму завдання матеріальної шкоди. При зовнішньому огляді транспортного засобу Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 встановлено, що автомобіль отримав механічні пошкодження: передня ліва частина. Вихідні дані для розрахунку отримані з нарядів-замовлень та розхідних накладних, які в матеріалах справи відсутні. Також в матеріалах справа відсутні автотоварознавча експертиза розрахунку вартості відновлювального ремонту. На підставі викладеного просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник проти задоволення позовних вимог в частині позовних вимог до ОСОБА_2 заперечили, з підстав викладених у відзиві. Вказали, що заподіяна шкода внаслідок ДТП має покриватись страховою компанією в межах ліміту страхового відшкодування. Вважають, що вартість відновлювального ремонту, яку просить стягнути позивач є значно завищеною.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія ББС Іншуранс» у судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Пустомитівського районного суду Львської області від 24.07.2024р. по справі №450/3060/24 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого з ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. У постанові встановлено, що 22.06.2024 о о 13 год. 00 хв. на автодорозі Західний обхід м.Львова 9км + 300м водій ОСОБА_2 керував автомобілем Hyundai Lantra, д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Транспортний засіб Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить позивачу ОСОБА_1 .

Відповідальність водія автомобіля марки Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена за полісом обов`язкового страхування в АТ «Страхова компанія ББС Іншуранс», за полісом № ЕР-219951000. Ліміт страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну визначено у розмірі 160 000,00грн.

Відповідно до звіту № 2162/24 про оцінку автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 від 26.08.2024р., проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ АК «Експерт-Сервіс» згідно договору та заяви ОСОБА_1 ринкова вартість автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 у непошкодженому стані складає 195416,22грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 складає 150207,40грню, Вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 77807,51грн.

Відповідачем АТ «Страхова компанія ББС Іншуранс» долучено звіт №171079 від 30.09.2024р. про оцінку колісного транспортного засобу, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , замовник оцінки зазначено ТОВ «Едак». У висновках даного звіту визначено ринкову вартість КТЗ Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 до пошкодження: 197255,49грн., значення коефіцієнту фізичного зносу 0,7; вартість відновлювального ремонту КТЗ 96933,82грн., Вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ на запасні частини складає 41797,48грн.

Згідно Наказом № 123620/1/1 від 20.11.2024р. наказано бухгалтерії АТ «Страхова компанія ББС Іншуранс» здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 41797,48грн. отримувачу ОСОБА_1 на підставі страхового акту № 123620/1. Виплата страхового відшкодування у розмірі 41797,48грн. страховою компанією було здійснено 22.11.2024р., платіжна інструкція № 280166.

Згідно Наказом № 123620/2/1 від 25.11.2024р. наказано бухгалтерії АТ «Страхова компанія ББС Іншуранс» здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 4000,00грн. отримувачу ОСОБА_1 на підставі страхового акту № 123620/2 від 25.11.2024р.. Виплата страхового відшкодування у розмірі 4000,00грн. страховою компанією було здійснено 25.11.2024р., платіжна інструкція № 280284.

Як вбачається з платіжною інструкції № 280285 від 25.11.2024р. АТ «Страхова компанія ББС Іншуранс» здійснило виплату позивачу 1440,43грн. пені.

Позивач звернувся до страхової компанії АТ «Страхова компанія ББС Іншуранс» із заявою про виплату страхового відшкодування 03.07.2024р.

Листом від 12.12.2024р. позивач звернулась до Голови правління АТ «Страхова компанія ББС Іншуранс» в якому вказала, що страхова компанія не в повному обсязі здійснила відшкодування завданого матеріального збитку. Вказавши, що оскільки до 10 робочих днів до місця знаходження пошкодженого майна не прибув визначений страховою компанією експерт оцінювач, позивачем було прийнято рішення про замовлення незалежної оцінки в ТзОВ АК «Експерт-Сервіс» (звіт про оцінку надіслано на адресу страхової компанії). Після 2х місяці страховою компанією було призначено для огляду експерта з ТОВ «Експерт-Сервіс» та позивач повторно надала автомобіль для огляду, оскільки відновлювальні роботи не проводились. Згідно звіту про оцінку № 2164/24 вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 77807,51грн. Також у листі позивач просила перерозглянути питання щодо відшкодування завданого матеріального збитку, надати відповідь яким суб`єктом оціночної діяльності здійснено розрахунок збитку, надати роз`яснення чому здійснено розрахунок особою, яка не оглядала автомобіль та надати копію рішення органу, який призначив експертизу в якому вказано обгрунтовану причину неможливості надання автомобіля для огляду.

За змістом положень ст. 1188 ч. 1 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

В силу статті 5 зазначеного вище Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з положенням пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до вимог пункту 36.4. статті 36 зазначеного вище Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 зазначеної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з пунктом 2.3 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Тому при визначені розміру страхового відшкодування страховик зобов`язаний врахувати коефіцієнт фізичного зносу, у зв`язку із чим страховик обмежений щодо виплати розміру страхового відшкодування, зокрема, вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» » (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п.36.2 ст.36 страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти рішення про відмову у проведенні виплати.

Щодо доводів відповідача АТ «Страхова компанія ББС Іншуранс», наведених у відзиві, про те, що позивач не навели жодних аргументів на користь того, чому відповідач мав здійснити виплату (доплату) страхового відшкодування на підставі звіту, яке було проведено на її замовлення та причин проведення цього дослідження, суд зазначає наступне.

Нормами п. 36.2 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено обов`язок страховика, за наявності підстав для цього, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Отже, дана норма передбачає узгодження розміру страхового відшкодування між страховиком та особою, яка має право на отримання такого відшкодування.

Як описано вище, позивач звернулась до АТ «Страхова компанія ББС Іншуранс» із заявою про виплату 03.07.2024 року. На замовлення позивачки було проведено оцінку завданої шкоди за результатами якої суб`єктом оціночної діяльності ТОВ АК «Експерт-Сервіс» надано звіт про оцінку автомобіля №2162/24, дата складання звіту 26.08.2024р. Натомість страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування на підставі звіту про оцінку №171079, проведеного за її замовленням суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 30.09.2024р.

Проте, як вбачається із змісту звіту про оцінку №171079 та листа позивача від 12.12.2024р., АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) всупереч вимогам п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» фактично не узгодило з позивачем розмір страхового відшкодування.

Відповідно до п.5.1 розділу V Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (надалі за текстом - Методика) технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування (п.5.5 Методики).

В матеріалах справи відсутній протокол огляду транспортного засобу від 16.09.2024р., про який зазначає представник страхової компанії у відзиві. Також у звіті такий протокол відсутній. Також до звіту не долучено фотофіксації виявлених пошкоджень на момент огляду в порушення підпункту ґ) п.5.5 Методики. Також проведення огляду транспортного засобу оцінювачем в процесі підготовки звіту № 171079 спростовується листом позивача від 12.12.2024р., в якому вона просила надати відповідь яким суб`єктом оціночної діяльності здійснено розрахунок збитку, надати роз`яснення чому здійснено розрахунок особою, яка не оглядала автомобіль та надати копію рішення органу, який призначив експертизу в якому вказано обгрунтовану причину неможливості надання автомобіля для огляду.

Замовником оцінки у звіті №171079 від 30.09.2024р. зазначено ТОВ «Едак».

Натомість із звіту про оцінку автомобіля №2162/24, який містить протокол огляду транспортного засобу №2162/24 (дефектна відомість) та фототаблиці №1-165, вбачається, що суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «АК Експерт-Сервіс» виконано вимоги п.5.5. Методики, та, зокрема, встановлено характер та обсяг пошкоджень транспортного засобу на момент огляду, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Також не заслуговують на увагу доводи представника страхової компанії про включення у звіті №2162/24 до переліку пошкоджень правої фари. Оскільки, пошкодження правої фари зафіксовано в протоколі огляду транспортного засобу №2162/24 (дефектна відомість) та у фототаблицях.

Також, як вбачається з звіту про оцінку автомобіля №2162/24, а саме ремонтної калькуляції №5743, ціна на запчастини були використані станом на 23.07.2024р., тобто в межах дати складання звіту. Твердження представника страхової компанії, що ціни на запчастини завищеними, ніж на день ДТП, доказами не підтверджено.

Також відповідачем ОСОБА_2 не спростовано належними доказами, визначені у звіті про оцінку № 2162/24 вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 .

Враховуючи, що звіт про оцінку №171079 проведено із порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092, тому судом при визначенні розміру відшкодування завданої шкоди позивачу береться до уваги звіт № 2162/24.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А згідно з нормами ч. ч. 1 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках,коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена,а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також як роз`яснено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Зважаючи на викладене вище, в тому числі поведінку сторін після виникнення спірних правовідносин, суд вважає, що доводи позивача та надані нею докази є обґрунтованими та переконливими. Відповідачами не надано ґрунтовних заперечень, із відповідними доказами, щодо неналежності звіту №2162/24, жодна із сторін, не заявляла клопотання про призначення експертизи, яка б підтвердила чи спростувала вказаний звіт.

У зв`язку із викладеним вище з відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія ББС Іншуранс» підлягає стягненню розмір страхового відшкодування - витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу у розмірі 36010,03грн. (77907,51грн 41797,48грн.).

Оскільки коефіцієнт зносу авто не виплачується відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за страховим полісом, відшкодування розміру коефіцієнта зносу замінених складових покладається на винну особу.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У даному випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-691цс15 зроблено висновок проте, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої незважаючи на те, що збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічні висновки, викладеного Верховним судом у постановах від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц, від 13.06.2019у справі №370/2787/18, від 30.10.2019 у справі №753/4696/16-ц, від 21.02.2020 у справі №755/5374/18, та від 22.04.2020 у справі №756/2632/17.

Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, позивач правомірно звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами до ОСОБА_2 , оскільки у нього виникло право на відшкодування шкоди, а саме різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З урахуванням вищевказаного, з огляду на розмір страхового відшкодування, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди та приходить до висновку, що така вимога підлягає задоволенню в розмірі 72399,89 грн. (150207,40грн. 77807,51грн.).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15,провадження № 14-68цс18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, провадження № 12-14гс18, зазначила, що положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Уразі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (стаття 992 ЦК України).

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з частиною першою статті613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Тобто відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено підставу припинення здійснення страхового відшкодування: якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Як вбачається з розрахунку пені та інфляційних нарахувань позивач просить стягнути пеню у розмірі 546,49грн. та інфляційні витрати у розмірі 1896,92грн. із розрахунку недоплаченої суми 36010,03грн. за період 04.10.2024р по 16.12.2024р. Як вже встановлено вище страхове відшкодування у розмірі 36010,03грн. розраховане позивачем на підставі звіту про оцінку № 2162/24. Однак позивачем не представлено доказів подання такого звіту страховій компанії, відтак не доведено підстав нараховувати штрафні санкції за вказаний період часу.

У постанові від 27.11.2024р. у справі № 694/1482/21, Верховним судом зазначено, що джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди. Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання. В даному випадку, між позивачами та відповідачем ОСОБА_4 договір про відшкодування шкоди не укладався. Рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивачів майнової шкоди, яке не виконувалось відповідачем ОСОБА_4 у період з 05.10.2020 року по 23.03.2023 рік, не ухвалювалось.

За таких обставин, оскільки конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди не відбулося, прострочення ОСОБА_4 не настало, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, що повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 757/3725/15-ц, провадження № 61-12530св18.

Враховуючи викладене вище, у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, відповідно в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково

Стягнути з Акціонерне товариство «Страхова компанія» «ББС Іншуранс» на користь ОСОБА_1 страхову відшкодування у розмірі 36010,03грн. (тридцять шість тисяч десять гривень 03 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування у розмірі 72399,89грн. (сімдесят дві тисячі триста дев`яносто дев`ять гривень 89 ).

Стягнути з Акціонерне товариство «Страхова компанія» «ББС Іншуранс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 567,45грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач : ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Акціонерне товариство «Страхова компанія» «ББС Іншуранс» (, м. Київ, вул. Білоруська, 3).

СуддяН. Б. Добош