Справа № 182/228/25
Провадження № 2/0182/527/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.08.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Паламарчук П.Ю., розглянувши в залі суду в м. Нікополі у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мозолевської (Першотравневської) сільської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з: земельних ділянок, розташованих на території Мозолевської (Першотравневсьокї) сільської ради, та будівлі міні-пекарні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане майно належало ОСОБА_2 на праві приватної власності. Спадкоємцями першої черги після його смерті за законом є позивачка та її рідний брат - ОСОБА_3 . Померлий за життя частково розпорядився своїм майном, та склав заповіти, згідно яких земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва заповідав синові - ОСОБА_3 та донці - ОСОБА_1 .

У встановлений законом строк діти померлого звернулись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька за заповітом. Приватним нотаріусом Бойко Л.М. було заведено спадкову справу №82/2023. 01.06.2023 року нотаріусом було видано на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину на зазначену в заповіті земельну ділянку. 14.11.2023 року на ім`я ОСОБА_3 також було видано два свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, зазначені в заповіті.

Разом з тим, у померлого ОСОБА_2 наявне нерухоме майно, яке не охоплювалось складеними ним заповітами, а саме: будівля міні-пекарні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Позивачка звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Але постановою від 20.11.2023 року приватний нотаріус ОСОБА_4 відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачкою не надані правовстановлюючі документи на згадану вище міні-пекарню.

На даний час ОСОБА_1 бажає оформити спадщину, але в нотаріальному порядку цього зробити не може і для захисту свого спадкового права вимушена звернутися до суду, обравши такий спосіб захисту, як визнання права власності на це майно.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено підготовче судове засідання (а.с. 55-56).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.02.2025 року у приватного нотаріуса Бойко Л.П. витребувано матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_2 (а.с.57-58).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.08.2025 року закрито підготовче провадження по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.127).

В судове засідання сторони не з`явилися.

18.08.2025 року від представника позивача ОСОБА_5 на адресу суду надійшла заява, згідно якої просить розглядати справу без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 123-124).

18.07.2025 року від Мозолевської (Першотравневської) сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, просять прийняти рішення згідно діючого законодавства на розсуд суду (а.с. 119).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступного висновку.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11), який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 69). Факт родинних відносин підтверджується наданими нею документами: свідоцтвом про її народження (а.с.12), та свідоцтвом про одруження, згідно якого дошлюбне прізвище ОСОБА_6 вона змінила на ОСОБА_7 при реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, яке складається з: земельних ділянок, розташованих на території Мозолевської (Першотравневської) сільської ради, та будівлі міні-пекарні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадкоємцями першої черги після його смерті є діти, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Шлюб з матір`ю його дітей, ОСОБА_9 , розірваний 13.02.1998 року (а.с.70 зворот). Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 вдруге не одружувався.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя на випадок своєї смерті ОСОБА_2 склав два заповіти.

За одним з них від 24.01.2022 року, належні йому земельні ділянки площею 1,7860 га за кадастровим номером :01:002:0115, площею 2,000 га за кадастровим номером :01:004:0074, площею 5,0000 га, що розташовані на території Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, він заповідав синові ОСОБА_3 (а.с. 65).

Другий заповіт складений ним 24.01.2022 року був зроблений на користь ОСОБА_1 щодо земельні ділянки площею 62,93 га за кадастровим номером :01:004:0058 (а.с. 66).

У встановлений законом строк діти померлого звернулись до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті їх батька. Приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Бойко Л.П. заведено спадкову справу №82/2023, копія якої витребувана судом та міститься в матеріалах даної справи (а.с.62-106).

Згідно даної спадкової справи, приватним нотаріусом Бойко Л.П. 01.06.2023 року видано на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину на зазначену в заповіті земельну ділянку (а.с.82). В свою чергу, 14.11.2023 року на ім`я ОСОБА_3 також було видано два свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, зазначені в заповіті (а.с.98,100).

Разом з тим, до спадкової маси померлого ОСОБА_2 також належить міні-пекарня, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка неохоплена жодним з заповітів, а тому її спадкування повинно відбуватись за законом.

Частина 2 ст. 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_3 у встановлений законом строк нотаріально відмовився на користь сестри від своєї частки спадщини після смерті батька за законом (а.с.85). Позивачка, в свою чергу, звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса (а.с.63).

Але постановою від 20.11.2023 року приватний нотаріус Бойко Л.П. відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачкою не надані правовстановлюючі документи на згадану вище міні-пекарню (а.с.103). Для захисту свого спадкового права позивачка змушена звернутися до суду вибравши такий спосіб захисту, як визнання права власності на це майно, оскільки відсутня можливість оформити спадок в нотаріальному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, в 1996 році ОСОБА_2 протягом квітня червня 1996 року викупив у товариства покупців Колективного підприємства «Бытовик», розташованого в с. Першотравневе Нікопольського району Дніпропетровської області залишки напівзруйнованого приміщення колишнього будинку побуту, та вирішив побудувати на його місці будівлю міні-пекарні (а.с.14).

У встановленому законом порядку він отримав усі необхідні дозволи для проведення реконструкції залишків приміщення колишнього будинку побуту, після чого з серпня 1997 року по жовтень 1997 року провів реконструкцію приміщення.

25 жовтня 1997 року Державна приймальна комісія Нікопольської районної державної адміністрації склала Акт про прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом напівреконструйованої будівлі будинку побуту під міні-пекарню в АДРЕСА_3 (а.с.23-28).

12 січня 1998 року Розпорядженням Голови Нікопольської районної державної адміністрації №7-р був затверджений зазначений Акт Державної приймальної комісії Нікопольської районної державної адміністрації про прийняття в експлуатацію міні-пекарні в с. Першотравневе Нікопольського району Дніпропетровської області по вул. Центральна (а.с.29).

Рішенням тридцять шостої сесії шостого скликання Першотравневої сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 325-36/VI від 03.10.2014 року ОСОБА_2 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за фактичним розміщенням виробничої будівлі та прилеглої до неї території по АДРЕСА_4 на території Першотравневої сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області орієнтовною площею 0.12 га.

01 лютого 2022 року за заявою ОСОБА_2 КП «Нікопольське районне бюро технічної інвентаризації» провело технічну інвентаризацію зазначеної будівлі міні-пекарні по АДРЕСА_2 , а також за його заявою був виготовлений Технічний паспорт на будівлю міні-пекарні (а.с.36-41).

Відповідно до Технічного паспорту на будівлю міні-пекарні та Витягу з Реєстру будівельної діяльності реєстраційний номер ТІ01:6270-8757-3588-5371, загальна площа приміщень складає 248,7 кв. м., у тому числі 32 кв.м. підвал., площа забудови 371 кв. м.

Разом з тим, відповідно довідки КП « Нікопольське районне бюро технічної інвентаризації» від 01.02.2022 року станом на 31.12.2012 року право власності на будівлю міні-пекарні загальною площею 248,7 кв.м. по АДРЕСА_2 зареєстровано не було (а.с.42). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с.43).

Таким чином на початок лютого 2022 року ОСОБА_2 оформив усю необхідну документацію для здійснення державної реєстрації на своє ім`я закінченого будівництвом об`єкту нерухомого майна будівлі міні-пекарні по АДРЕСА_2 . Однак він не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену міні-пекарню на своє ім`я.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік випадків, у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності.

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703, державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв`язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заявник подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (пункт 46 вказаного Порядку).

Такий документ, Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, реконструйована будівля побуту під міні - пекарню по АДРЕСА_2 від 25.10.1997 року, ОСОБА_2 одержав та мав на час своєї смерті. Зазначений Акт затверджений розпорядженням заступника голови Нікопольської райдержадміністрації 12.01.1998 року № 7-р.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном застосовується принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в частині 1 статті 317 ЦК України, у тому числі й право володіння.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав спосіб захисту свого майнового права, визначений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Враховуючи викладене вище, дослідивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті свого батька за законом, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, вона позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. А отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218,1220-1223, 1233 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мозолевської (Першотравневської) сільської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на будівлю міні пекарні, загальною площею 248,7 кв.м. у тому числі 32 кв.м. підвал, площею забудови 371 кв.м., розташованих по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева