Справа № 180/979/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем судового засідання Беспалою К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2024 року позивачка ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кірсанову Анастасію Володимирівну звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі частки від усіх видів його доходу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 10 липня 2022 року (з дня досягнення сином повноліття) до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 01 вересня 2006 року набрало чинності рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21 серпня 2006 року, яким розірвано шлюб між сторонами. З відповідачем позивачка має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі син є повнолітнім, однак продовжує навчання з 01 вересня 2022 року по теперішній час є студентом Державного навчального закладу «Городенківський професійний ліцей», денної форми навчання. З 01 вересня 2020 року по 01 вересня 2022 року син навчався в ДНЗ «Запорізький БЦ ПТО» за спеціальністю «Електрогазозварник» на денній формі навчання (був відрахований через зміну місця проживання), що підтверджується довідкою вказаного ДНЗ від 21 жовтня 2024 року. Сина утримує позивачка, задовольняє його потреби в достатньому обсязі в життєво-необхідному (одяг, їжа, належні умови проживання) та в навчанні і студентському житті згідно його віку (покупка речей, що є необхідними для навчання і звичайного побуту, доступ до мережі Інтернет). Відповідач добровільно не виконує свого обов`язку по утриманню сина, який він має виконувати на період навчання до досягнення сином 23-річного віку. 11 червня 2024 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким з ОСОБА_2 на користь позивачки стягуються щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у зв`язку з навчанням, в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 01 лютого 2024 року і до закінчення сином навчання в Державному навчальному закладі «Городенківський професійний ліцей», але не довше досягнення ним двадцяти трьох років. ІНФОРМАЦІЯ_3 сину виповнилося 18 років. З цього моменту відповідач перестав сплачувати аліменти на сина, як на неповнолітнього. В добровільному порядку стягнення з відповідача не є можливим. Вказаним рішенням з відповідача стягуються аліменти на сина як на студента з дня подання позову, а саме: з 01 лютого 2024 року. При цьому син є студентом з 01 вересня 2020 року. Період з 10 липня 2022 року (з дня досягнення сином повноліття) до ІНФОРМАЦІЯ_2 залишився таким, що син був повністю позбавлений будь-якого утримання з боку відповідача, в добровільному порядку відповідач не бажає надати утримання за вказаний період. Відповідно до п.4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Син та позивачка мають статус ВПО, мають нерегулярний дохід, не достатній для них, вона є багатодітною матір`ю, має п`ятьох дітей, які перебувають на її утриманні. Також син потребує якомога швидшого, складного та регулярного лікування, вартість якого наразі не є можливою до сплати 600 гривень щоденно за медичні процедури. Також позивачка розірвала шлюб із новим чоловіком ОСОБА_4 , тобто фінансової підтримки чоловіка для утримання дітей вона не має. Відповідач є працевлаштованим працівником шахти. Суд при визначенні розміру матеріальної допомоги враховує вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, вартість проживання у гуртожитку, стан здоров`я платника аліментів, його матеріальний та сімейний стан, наявність у платника аліментів майна, грошових коштів.

Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву не надав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

ОСОБА_3 з 01 вересня 2020 року був зарахований до ДНЗ «Запорізький БЦ ПТО» за професією «Електрогазозварник; Електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах; Контролер зварювальних робіт» і відрахований з 26 жовтня 2022 року у зв`язку зі зміною місця проживання. За період навчання в ДНЗ «Запорізький БЦ ПТО» ОСОБА_3 не здобув повної загальної середньої освіти та робітничої кваліфікації. Навчався на денній формі навчання (а.с.17).

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 мають як ВПО фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 (а.с.5, 6).

З 01 вересня 2022 року по 30 червня 2025 року ОСОБА_3 навчається у Державному навчальному закладі «Городенківський професійний ліцей» на денній формі навчання.

За рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 року з ОСОБА_2 на користь позивачки стягуються щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у зв`язку з навчанням, в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 01 лютого 2024 року і до закінчення навчання в Державному навчальному закладі «Городенківський професійний ліцей», але не довше досягнення ним двадцяти трьох років.

З контексту позовної заяви вбачається: позивачка вважає, що стягнення аліментів з відповідача повинно було продовжуватися після досягнення сином повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), оскільки він є студентом з 01.09.2020 року, а з огляду на висновки Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 346/103/17, право на утримання повнолітніх дочки, сина припиняється у разі досягнення ними 23 років, припинення навчання або відрахування їх з навчального закладу. Водночас, поновлення навчання (за умови недосягнення 23-річного віку) дозволяє звернутися з новим позовом до суду про стягнення аліментів.

У зв`язку з цим позивачка приходить до висновку, що в позивача існує заборгованість зі сплати аліментів за період з 17.07.2022 року (дня досягнення сином повноліття) до ІНФОРМАЦІЯ_5 (для ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на час навчання).

Суд вважає такий висновок помилковим.

Так, Конституцією України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Також обов`язок щодо утримання дітей передбачений Сімейним кодексом України відповідно до якого батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадку навчання до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду.

ОСОБА_1 не повідомляє, на підставі якого рішення з ОСОБА_2 стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_3 до його повноліття, однак в позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 сину виповнилося 18 років, і з цього моменту відповідач перестав сплачувати аліменти на сина, як на неповнолітнього.

Таким чином, можно зробити висновок, що судове рішення, за яким з відповідача стягувались аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановлювало обмеження щодо такого стягнення до повноліття дитини, і втратило свою дію 17.07.2022 року.

Доказів іншого позивачка не надала.

Щодо заборгованості за аліментами.

Підстави стягнення заборгованості за аліментами визначаються статтею 194 СК України.

Частиною 4 даної статті встановлено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Порядок здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів врегульований Сімейним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), та іншими нормативно-правовими актами.

Сплата одним з батьків аліментів на утримання дитини є одним зі способів виконання обов`язку з утримання дитини. Відповідно до статей 187, 189 Сімейного кодексу України, аліментами є грошові кошти на утримання дитини, які можуть сплачуватися добровільно або стягуватися примусово. Аліменти відраховуються за добровільно поданою одним з батьків заявою з його заробітної плати, пенсії, стипендії; сплачуються добровільно одним з батьків на підставі укладеного між батьками договору про сплату аліментів; стягуються з одного з батьків на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі невиконання ним свого обов`язку за договором про сплату аліментів; стягуються з одного з батьків за рішенням суду.

При неможливості досягнення між батьками угоди про добровільне відрахування чи сплату одним з них аліментів, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу платника і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з абзацами 4 та 5 пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Отже, утворення заборгованості за аліментами відбувається у випадку, коли особа вже звернулася до суду, суд виніс рішення щодо стягнення аліментів на дитину, але за певної причини це рішення не виконується.

Про ситуацію, що склалась із утриманням ОСОБА_3 після досягнення ним повноліття, не можна сказати, що ОСОБА_2 має заборгованість по аліментам за той час, оскільки одне рішення суду, яким аліменти з відповідача стягувались до повноліття його сина (до ІНФОРМАЦІЯ_4 ), завершило свою дію, а інше, яким аліменти стягуються на утримання повнолітнього ОСОБА_3 на час навчання, судом ще не ухвалено.

Тобто, заборгованості відповідача зі сплати аліментів за період з 17.07.2022 року (дня досягнення сином повноліття) до ІНФОРМАЦІЯ_5 (для ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на час навчання) не існує.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Сімейний кодекс України передбачає можливість присудження аліментів за минулий час, але за умови, що позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ч.2 ст.191 СК України).

Однак, таких доказів позивачка не надає.

За цих обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову й стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за період з 17.07.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Керуючись статтями ст.ст.12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 22.08.2025 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна