Єдиний унікальний номер 725/7185/25
Номер провадження 2/725/2460/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2025 року м. Чернівці

Суддя Чернівецького районного суду м. Чернівців Федіна А.В., розглянувши позовну заяву засновника банкрута власника майна ОСОБА_1 до Другого ВДВС у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ПФ «Інтервал», третя особа ТзОВ «Солум» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив визнати виконавчий документ, а саме ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 23.08.2023 року, виданий Господарським судом Чернівецької області 23.08.2023 року у відповідності до п. 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», таким, що не підлягає виконанню в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження»; скасувати постанову Другого ВДВС у м.Чернівці ВП №74860879 від 26.04.2024 року про відкриття виконавчого провадження за заявою ПФ «Інтервал» про примусове виконання ухвали №926/767-б/15, яка видана 23.08.2023 року Господарським судом Чернівецької області про зобов`язання ОСОБА_1 , передати ліквідатору матеріальні цінності або закінчити виконавче провадження.

В обґрунтування зазначених вимог посилався на те, що предметом позову є оскарження постанови старшого державного виконавця Іванчука А.В. ВП № 74860873 від 26.04.2024 про зобов`язання ОСОБА_1 передати ліквідатору ПФ Інтервал Гусару І.О. матеріальні цінності а саме: обладнання для вторинної переробки полімерів, що було встановлено в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , лінія вторинної переробки полімерів ІНФОРМАЦІЯ_1 , серійний номер НОМЕР_1 .

Зміст позовних вимог до другого відповідача ПФ Інтервал позивач обгрнутовував наступним чином: у визнанні відповідальною особою розпорядника майна ПФ Інтервал Кучака Ю.Ф. щодо з`ясування обставин знаходження у Товариства з обмеженою відповідальністю Солум лінії по переробці полімерних матеріалів. Факт передачі очищеного складу у тому числі демонтаж лінії по переробці полімерних матеріалів на підставі якого, в подальшому, здійснювалася реєстрація права власності нового власника шляхом підписання обома сторонами Акту приймання-передачі приміщення складу від ПФ Інтервал та ТзОВ Солум. У свою чергу встановити, чи було проникнення без дозволу ТзОВ Солум у приміщення складу та на територію виробничої бази на вулиці Машинобудівників (Нікопольська, 20) де мала би бути лінія по переробці полімерних матеріалів. Щодо захисту порушеного права: та обставина, що саме боржник за судовим рішенням зобов`язаний вчинити певні дії, не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення боржником воно не може бути Виконано без його участі.

Не зважаючи на обґрунтування позову, яке міститься у тексті позовної заяви, позовні вимоги сформовані в прохальній частині позову стосуються визнання такою, що не підлягає виконанню ухвалу Господарського суду Чернівецької області та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

З долучених до матеріалів позовної заяви документів вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу примусового виконання ухвали Господарського суду Чернівецької області від 23.08.2023 року, якою зобов`язано ОСОБА_1 передати ліквідатору матеріальні цінності.

Так, ст. 328 ГПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, ст.339-1 ЦПК України, передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до роз`яснень, які містяться п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам надані роз`яснення, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011р. №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз`яснено, що місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Отже, вказані спірні правовідносини за своєю суттю є господарськими, оскільки виникли в процесі примусового виконання рішення Господарського суду Чернівецької області.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у параграфі 24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Враховуючи викладене, а також те, що спірні правовідносини виникли з приводу примусового виконання ухвали Господарського суду Чернівецької області та позивач вважає належним способом своїх порушених прав визнання такою, що не підлягає виконанню ухвалу суду господарської юрисдикції, а також скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеної постанови, суд приходить до обґрунтованого висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та не може бути підсудний Чернівецькому районному суду м.Чернівці з точки зору предметної підсудності.

Пунктом першим частини першої ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого ВДВС у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ПФ «Інтервал», третя особа ТзОВ «Солум» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 4, 186, 260, 272, 353 ЦПК України, ст.ст. 328, 339-1 ГПК України, ст. 7 КУзПБ, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом засновника банкрута власника майна ОСОБА_1 до Другого ВДВС у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ПФ «Інтервал», третя особа ТзОВ «Солум» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Федіна А. В.