Номер провадження № 2/521/4781/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О..

за участю учасників справи:

від Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» не з`явився;

від ОСОБА_1 не з`явилася.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд.1-Б, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У вересні 2024 року Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до Малиновського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 29779 грн. 21 коп.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач забезпечує тепловою енергією квартиру АДРЕСА_2 , в якій проживає відповідач, особовий рахунок № НОМЕР_2 було відкрито на відповідача у справі. За даним особовим рахунком станом на 01.01.2024 року існує заборгованості в сумі: 29779 грн. 21 коп.

Як зазначено представником позивача, відповідач не виконує взяті на нього зобов`язання по оплаті за надані позивачем послуги, у зв`язку із чим із відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість в сумі: 29779 грн. 21 коп. та понесені судові витрати.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 27.09.2024 року у справі №521/15022/24 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 06.11.2024 року позов Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання задоволено, стягнуто з відповідачки на користь позивача суму заборгованості у розмірі 29779 грн. 21 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.

Законом України від 26.02.2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, відповідно до якого, зокрема, змінено найменування Малиновського районного суду м. Одеси на Хаджибейський районний суд міста Одеси.

08.05.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Євценка Романа Ігоровича про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 06.11.2024 року та поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення у справі № 521/15022/24 за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22.05.2025 року, заочне рішення від 06.11.2024 року у справі 521/15022/24 скасовано, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

17.06.2025 року (вх.№39953) через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 адвоката Євценка Романа Ігоровича надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача зазначив, що відповідачка не є власником квартири за якою виникла заборгованість у розмірі 29779 грн. 21 коп., з підстав того, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року позовні вимоги Прокуратури Малиновського району м. Одеси, діючої в інтересах недієздатного, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Малиновського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, третя особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_6 , Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради про визнання недійсними договорів дарування, усунення перешкод в реалізації права власності, виселення та вселення задоволено; визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 03.03.2014 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною, зареєстрований в реєстрі за №540; визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 03.03.2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною, зареєстрований в реєстрі за № 624; усунуто перешкоди у реалізації права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_2 зі спірної квартири; зобов`язано Малиновський РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області зняти з реєстрації ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 ; визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 ; вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2 .

За доводами відповідача, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси набрало законної сили 07 грудня 2014 року.

Також відповідач вказала, що 23.12.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстровано шлюб, в зв`язку із чим вона змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

Таким чином, на думку відповідачки, вона не є користувачем послуг, які надавались позивачем за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим є неналежним відповідачем у даній справі.

Окрім наведеного, відповідачка просила застосувати у спірних правовідносинах строк позовної давності, оскільки, за її твердженнями у період з лютого 2014 року по грудень 2014 року вона була власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказаний відзив долучений судом до матеріалів цивільної справи.

Також судом встановлено, що вказана вище заява була направлена відповідачем до зареєстрованого електронного кабінету позивача 17.06.2025 року, що вбачається із наданої відповідачем квитанції про її направлення.

19.08.2025 року (вх.№55324) від представника позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення, в яких позивач посилається на те, що твердження відповідачки, що з 2014 року вона не є власником квартири та не проживає там є не доведеними, оскільки відповідачка не зверталася із заявою до позивача про зміну власника або користувача, не надала підтверджуючих документів та не ініціювала переоформлення особового рахунку на іншу особу. Особовий рахунок на зазначену квартиру був відкритий на ім`я ОСОБА_2 та Комунальне підприємство «Теплопостачання» продовжувало надавати послуги та нараховувати суми відповідно до встановлених тарифів. Письмові пояснення долучено судом до матеріалів цивільної справи.

В судове засідання, яке відкладалося, учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, скерували до суду заяви про розгляд справи без участі їх представників.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.3 ст. 211 ЦПК України).

Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі на підтвердження обставин викладених у позові та на спростування позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані позивачем послуги теплопостачання задоволення не потребують, з огляду на таке.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що за адресою: кв. АДРЕСА_2 КП «Теплопостачання міста Одеси» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до Реєстру нарахувань та сплат по абоненту - особовий рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , за період з лютого 2014 року по грудень 2023 року заборгованість відповідача станом на 26.01.2024 року становить 29779 грн. 21 коп.

Також судом з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 10.11.2014 року позовні вимоги Прокуратури Малиновського району м. Одеси, діючої в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Малиновського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, третя особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_6 , Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради про визнання недійсними договорів дарування, усунення перешкод в реалізації права власності, виселення та вселення задоволено; визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 03.03.2014 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною, зареєстрований в реєстрі за №540; визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 03.03.2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною, зареєстрований в реєстрі за № 624; усунуто перешкоди у реалізації права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_2 зі спірної квартири; зобов`язано Малиновський РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області зняти з реєстрації ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 ; визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 ; вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2 . Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси набрало законної сили 12.12. 2014 року.

Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами спірних правовідносин, матеріали цивільної справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованої останнім заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання та постачання гарячої води за період з лютого 2014 року по грудень 2023 року.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У ст. 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За загальними правилами ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та врегульовані положеннями ЦК України та ЖК України.

Згідно Статуту КП «Теплопостачання міста Одеси», затвердженого рішенням Одеської міської ради, який наявний у мережі Інтернет, метою його створення є задоволення потреб територіальної громади міста шляхом здійснення господарської діяльності, пов`язаної з виробництвом та постачанням теплової енергії та іншої діяльності з метою отримання прибутку в порядку, визначеному законодавством України.

Рішенням Одеської міської ради № 1173-V від 05.04.2007 року «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса» КП «Теплопостачання м. Одеси» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, у даній справі судом встановлено, що за адресою: кв. АДРЕСА_2 КП «Теплопостачання міста Одеси» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 .

Тобто, між позивачем та відповідачем існували станом на 2014 рік правовідносини у сфері надання комунальних послуг.

Водночас, як встановлено судом з Єдиного державного реєстру судових рішень, заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 10.11.2014 року позовні вимоги Прокуратури Малиновського району м. Одеси, діючої в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Малиновського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, третя особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_6 , Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради про визнання недійсними договорів дарування, усунення перешкод в реалізації права власності, виселення та вселення задоволено; визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 03.03.2014 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною, зареєстрований в реєстрі за №540; визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 03.03.2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною, зареєстрований в реєстрі за № 624; усунуто перешкоди у реалізації права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_2 зі спірної квартири; зобов`язано Малиновський РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області зняти з реєстрації ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 ; визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 ; вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2 . Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси набрало законної сили 12.12. 2014 року.

Вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, законодавцем унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, у даному разі судом встановлено, що вказаним вище рішенням суду, яке набрало законної сили встановлено такі обставини, які не потребують доказування, а саме: 03.03.2014 року на підставі договору дарування квартири АДРЕСА_2 відповідачка стала власником вказаної вище квартири, а 12.12.2014 року - була позбавлена права власності на нерухоме майно в силу судового рішення, яке в апеляційному порядку не оскаржене.

Тобто, у період з лютого 2014 року по 03.03.2014 року та з 12.12.2014 року по грудень 2023 року відповідачка не несла обов`язку по утриманню нерухомого майна, а саме, щодо його теплопостачання позивачем у розмірі 28 332 грн. 11 коп.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Верховний Суд у постанові від 29.05.2019 року у справі № 215/4967/16-ц вказав, що обов`язок оплачувати послуги за опалення покладається на власника житла.

Таким чином, зважаючи на те, що саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги, а обов`язок у споживача виникає лише у разі отримання ним певних послуг, а тому, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення, суд вважає, що позивачем під час розгляду справи не доведено належним чином те, що відповідач у період з лютого 2014 року по 03.03.2014 року та з 12.12.2014 року по грудень 2023 року порушила його права, тому у відповідності до ст. 15, 16 ЦК України вказане право позивача за заявлених ним позовних вимог у цей період не підлягає захисту судом, з огляду на що позовні вимоги в цій частині про стягнення заборгованості за спожиті послуги є необґрунтованими й задоволення не потребують.

Враховуючи наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог позивача у вказаний вище період, питання щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, яке ставиться відповідачем у відзиві на позов, у даному разі не вирішується.

Щодо періоду нарахування коштів за теплопостачання квартири з березня 2014 року по грудень 2014 року, суд зазначає таке.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги, позивач на підтвердження своєї правової позиції надав суду розрахунок заборгованості за спожиту теплову енергію за період з лютого 2014 року по грудень 2023 року.

При цьому, у прохальній частині позову, позивач не просив суд поновити строки позовної давності для звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Водночас, звертаючись до суду з відзивом на позовну заяву, відповідачка просила суд врахувати пропуск строку позовної давності до спірних правовідносин, аргументуючи свою позицію тим, що строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом сплив.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Якщо особа не звертається до суду протягом цього строку, вона втрачає право на судовий захист.

Згідно із Цивільним кодексом України, перебіг позовної давності переривається, зокрема, у разі подання позову. Це означає, що якщо особа подала позов, строк позовної давності припиняється, і починається новий строк, який обчислюється з моменту подання позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).

Судом у даній справі встановлено, що відповідач мала обов`язок по утриманню нерухомого майна з 03 березня 2014 року по 12 грудня 2014 року. Водночас, позивач з позовом до відповідачки з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 1447 грн. 10 коп. у цей період не звертався, таким чином, строк позовної давності із зверненням позивача до суду з позовом сплив 12 грудня 2017 року.

Оскільки будь-якого клопотання про поновлення строку позовної давності позивач суду не заявив, його вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за період з березня 2014 року по грудень 2014 року задоволення не потребують у зв`язку із спливом строку позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, розглядаючи даний спір по суті позовних вимог вважає, що доводи позивача, зазначені ним у письмових поясненнях не можуть бути прийняті судом як належні, з огляду на їх недоведеність та невідповідність дослідженим в судовому засіданні матеріалам.

Враховуючи, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів наявності визначених договором або законом підстав виникнення у відповідача обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг за вказаною адресою за період з лютого 2014 року по 03.03.2014 року та з 12.12.2014 року по грудень 2023 року у розмірі 28332 грн. 11 коп., а також сплив позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з березня 2014 року по грудень 2014 року у розмірі 1447 грн. 10 коп., суд вважає позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно положеннь п. 2 ч. 1 ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені з розглядом справи у разі відмови в позові - покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 15, 16, 257, 322 ЦК України, ст. 7, 9, 12, 19, 76, 81, 89, 141, 247,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (, місцезнаходження: вул.Балківська, буд.1-Б, м. Одеса) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання залишити без задоволення.

Судові витрати понесені з розглядом справи віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20.08.2025 року.

Повні відомості про учасників справи згідно із п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд.1-Б, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Суддя Н.О. Шевчук