2/465/3808/25
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"19" серпня 2025 р. м.Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Гулієва М. І., розглянувши матеріали позовної заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги, -

ВСТАНОВИВ:

представник позивача Кулик Е. А. звернулася до суду з позовом про стягнення вартості послуг з постачання теплової енергії, пені та інфляційних втрат. Як підставу для представництва інтересів позивача Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» суду було надано довіреність від 07 грудня 2023 року.

Вивчивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд прийшов до наступного переконання.

Відповідно до частини першої статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 7 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 1, 3 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, починаючи з 29.12.2019, коли набрав чинності Закон України від 18.12.2019 №390-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва (див. п. 18 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20, п. 2.7. ухвали Верховного Суду від 28.07.2025 у справі № 463/8237/24).

Таким чином, процесуальні закони визначили, що представники сторін, третіх осіб, а також осіб, які за законом мають право звертатися до суду в інтересах інших, можуть діяти у судовому процесі або за правилами самопредставництва, або як власне представники. Останніми можуть бути: адвокати, законні представники, а у випадках, визначених у процесуальних законах, зокрема у малозначних справах, справах незначної складності, - інші особи (стаття 60 ЦПК України, стаття 58 ГПК України, стаття 57 КАС України). Повноваження саме цих представників підтверджують документи, визначені у частинах першій і четвертій статті 62 ЦПК України, частинах першій і четвертій статті 60 ГПК України, частинах першій і четвертій статті 59 КАС України. Тому неприйнятним є аргумент підписанта про те, що для самопредставництва юридичної особи достатньо виданої нею на ім`я одного з працівників довіреності (див. п. 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20).

Отже, з 29.12.2019 самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень (див. п. 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20).

Подібні висновки викладені Верховним Судом також в ухвалах від 12.09.2024 у справі № 761/26091/23, від 22.05.2025 у справі № 463/2101/23, від 26.05.2025 у справі № 295/12561/24, від 02.06.2025 у справі № 367/9263/18, від 02.06.2025 у справі № 760/33376/24, від 18.06.2025 у справі № 128/5221/23, від 23.06.2025 у справі № 824/23/25, від 03.07.2025 у справі № 761/27821/24, від 07.07.2025 у справі № 686/29503/23, від 09.07.2025 у справі № 461/9071/24, від 16.07.2025 у справі № 369/1761/22, від 21.07.2025 у справі № 485/2263/24, від 22.07.2025 у справі № 511/3270/23, від 23.07.2025 у справі № 755/6623/24, від 24.07.2025 у справі № 753/24627/21, від 25.07.2025 у справі № 757/49595/24, від 28.07.2025 у справі № 705/3625/24, від 28.07.2025 у справі № 552/2486/22, від 28.07.2025 у справі № 463/8237/24, від 29.07.2025 у справі № 465/5337/24, від 31.07.2025 у справі № 567/2114/23, від 31.07.2025 у справі № 467/1562/24, від 06.07.2025 у справі № 296/6029/22, тощо.

Разом з тим, постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 910/16580/23 уточнено попередній висновок та зазначено, що якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є.

Так, на підтвердження повноважень представника Кулик Е. А., суду надано довіреність від 07 грудня 2023 року, згідно якої Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», в особі директора Одинця О.М., уповноважив Кулик Е. А., бути представником довірителя.

В той же час, матеріали справи не містять жодного доказу який би ствердив, що директором Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», станом на дату звернення до суду є зазначена в довіреності особа Одинець О.М., та в його повноваження входить надання дозволу на представництво інтересів Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго`Кулик Е. А., а саме належним чином завірена копія статуту або положення, або трудового договору (контракту), або посилання на посадову інструкцію, або довіреності з зазначенням обсягу повноважень.

При цьому, до заяви не додано доказів наявності у Одинця О.М., повноважень видати довіреності від імені Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго».

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Частиною 7 ст. 185 ЦПК України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст.185, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали позовної заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги - повернути позивачу разом з доданими до неї документами.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з часу отримання її копії.

Суддя М. І. Гулієва