ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/978/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2025 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А. за участі секретаря судового засідання Пелих І.Ю., представника позивача Бочкарь Р.В., представника відповідача Іванченко А.П., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки у спільній власності

ВСТАНОВИВ:

25.05.2023 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника адвоката Бочкарь Романа Віталійовича, звернувся позивач ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про виділ частки у спільній власності, в якій просить:

Поділити домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі між власниками домоволодіння, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), згідно до висновку, складеного спеціалістом за варіантом № 1, а саме:

В користування ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) як власнику однієї другої частини житлового будинку літ. «А-1» виділити квартиру АДРЕСА_2 з наступними приміщеннями: (на Рис. 1 визначений в зелений колір): 1-1 - (8,0 кв.м) - частина коридору; 1-2 - (7,0 кв.м) - частина коридору; 1 -5 - (15,5 кв.м) - їдальня; 1-6 - (12,9 кв.м) - кухня; 1-7 - (6,2 кв.м) - кімната: 1-8 - (6,6 кв.м) - кладова; Разом: 56,2 кв.м. Разом площа по квартирі АДРЕСА_2 складає: 56,2 кв.м.

В користування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), як другому співвласнику однієї другої частини житловою будинку літ. «А-1» виділити квартиру АДРЕСА_3 з наступними приміщеннями: (на Рис.1 визначений в червоний колір): 1-1 - (12,5 кв.м) - частина коридору; 1-2 - (4,5 кв.м) - частина коридору; 1-3 - (7,1 кв.м) - кімната; 1-4 - (25,9 кв.м) - кімната; Разом: 50,0 кв.м. Разом площа по квартирі АДРЕСА_3 складає: 50,0 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 5117,17 гри (П`ять тисяч сто сімнадцять гривень, 17 копійок) як грошову компенсацію за відступ від ідеальних часток.

Стягнути з відповідача судові витрати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що 25 січня 2022 року Постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 187/1788/19 визнано право власності за Позивачкою на 1/2 частку житлового будинку, розташованій за адресою по АДРЕСА_1 .

Також вказаною вище постановою було визнано за відповідачкою право власності на другу половину спірного домоволодіння, тобто на 1/2 частку житлового будинку, розташованій за адресою по АДРЕСА_1 .

Після визнання права власності на спірне домоволодіння, Позивачка та її представники неодноразово намагалися домовитися з Відповідачкою про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, проте згоди досягти не вдалось.

Так 08.04.2023 року представниця Клієнтки представника діючи за дорученням в черговий раз спробувала домовитися з Відповідачкою про порядок володіння спірним майном, однак Відповідачка та невідомі особи представника Позивачки до майна не допустили. У зв`язку з не допуском до майна між сторонами виник конфлікт, для врегулювання якого було викликано правоохоронні органи (поліцію).

На підставі виклику поліції відділенням поліції № 10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було зареєстровано відповідне звернення ЖЄО № 653 від 08.04.2023 року.

Враховуючи усе вищевикладене, у зв`язку з відмовою Відповідачки врегулювати спір в позасудовому порядку, Позивачка вимушена звернутися до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 06.06.2023 відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання.

25.07.2023 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечувала.

Ухвалою суду від 25.07.2023 за клопотанням представника позивача в справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою суду від 28.10.2024 клопотання в.о. директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України Купріянової Анастасії Олександрівни про внесення змін до ухвали про проведення експертизи, задоволено та призначено комплексну будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу у цивільній справі. Проведення експертизи доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (місце знаходження: м. Дніпро, Січеславська Набережна, 17, офіс 361). В розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

29.05.2025 до суду надійшов висновок судових експертів у зазначеній вище справі; повернуто матеріали справи.

Ухвалою суду від 02.06.2025 провадження в справі поновлено.

Ухвалою суду від 18.06.2025 судом було прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 07.07.2025 підготовче провадження у вказаній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Бочкарь Р.В. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх з підстав, що зазначені в позовній заяві. Також просив здійснити розподіл судових витрат.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Іванченко А.П. уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі, однак заперечувала проти стягнення з відповідача судових витрат за проведення судової експертизи та відшкодування правничої допомоги, оскільки враховуючи вік та скрутне матеріальне становище відповідача такі витрати є для неї непосильними. Також вказала, що розмір витрат на правничу допомогу значно завищений та не підтверджений належними доказами.

Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 січня 2022 року Постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 187/1788/19 визнано право власності за Позивачкою ОСОБА_1 на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 (літ. А-1 житловий будинок цегла, літ. Б-1 літня кухня цегла, б-1 навіс, В-1 гараж шлакоблоковий, Г-1 сарай шлакоблоковий, Д-1 навіс, Є-1 вбиральня, №1 свердловина).

Також вказаною вище постановою було визнано за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 (літ. А-1 житловий будинок цегла, літ. Б-1 літня кухня цегла, б-1 навіс, В-1 гараж шлакоблоковий, Г-1 сарай шлакоблоковий, Д-1 навіс, Є-1 вбиральня, №1 свердловина). (а.с.9-12)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.05.2023 ОСОБА_1 на підставі Постанови Дніпровського апеляційного суду у справі № 187/1788/19 від 25.01.2022 є співвласницею частини житлового будинку загальною площею 106,2 кв.м. розташованого за адресою по АДРЕСА_1 . (а.с. 4)

Судом також встановлено, що відповідачем чиняться перешкоди позивачу в користуванні її частиною спірного домоволодіння, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями матеріалів ЄО № 953 від 08.04.2023 (а.с. 36-45).

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 583/2924/20 зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 сформульовано висновок про те, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

У постанові Верховного Суду України від 10 травня 2023 року у справі № 404/7307/14 зазначено, що учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Згідно із усталеною судовою практикою при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2023 року у справі № 445/972/17).

Відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 3336-23 від 23.05.2025 встановлено, що виділити частку нерухомого майна відповідно до часток співвласників та , розташованого за адресою по АДРЕСА_1 можливо з незначним відступленням від ідеальних часток кожного співвласника, зокрема за варіантом 1:

В користування 1-му співвласнику частини житлового будинку літ. «А-1» виділити квартиру АДРЕСА_2 з наступними приміщеннями: (на Рис. 1 визначений в зелений колір): 1-1 - (8,0 кв.м) - частина коридору; 1-2 - (7,0 кв.м) - частина коридору; 1 -5 - (15,5 кв.м) - їдальня; 1-6 - (12,9 кв.м) - кухня; 1-7 - (6,2 кв.м) - кімната: 1-8 - (6,6 кв.м) - кладова; Разом: 56,2 кв.м. Разом площа по квартирі АДРЕСА_2 складає: 56,2 кв.м.

Загальна вартість квартири АДРЕСА_2 складає 92 769,43 грн., на 5 117,17 грн. більше від ідеальної частини (87652,26 грн.)

В користування 2-му співвласнику частини житлового будинку літ. «А-1» виділити квартиру АДРЕСА_3 з наступними приміщеннями: (на Рис.1 визначений в червоний колір): 1-1 - (12,5 кв.м) - частина коридору; 1-2 - (4,5 кв.м) - частина коридору; 1-3 - (7,1 кв.м) - кімната; 1-4 - (25,9 кв.м) - кімната; Разом: 50,0 кв.м. Разом площа по квартирі АДРЕСА_3 складає: 50,0 кв.м.

Загальна вартість квартири АДРЕСА_3 складає 82 535,08 грн., на 5 117,17 грн. менше від ідеальної частини (87652,26 грн.) (а.с. 179-241).

З урахуванням фактичних обставин справи, висновку експерта про технічну можливість проведення виділу частки житлового будинку, відсутність заперечень відповідача проти задоволення позову, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що під час звернення до суду з даним позовом, позивачем у позові визначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи: сплата судового збору за подання позову у розмірі 2500 грн., за подання заяви про витребування доказів у сумі 536.80 грн.; витрати по сплаті вартості за проведення судової експертизи орієнтовано в сумі 16000 грн.; витрати на правову допомогу в сумі 40000 (сорок тисяч) грн.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1-2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач при поданні позовної заяви сплатив 2500 грн. судового збору, виходячи з ціни позову 250 000 грн., яку він визначив як середня вартість подібного домоволодіння, яке пропонується до продажу в мережі Інтернет.

Відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 3336-23 від 23.05.2025 загальна вартість квартири АДРЕСА_3 , яку суд вирішив виділити позивачу складає 82 535,08 грн.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що дійсна вартість майна, яке було виділене позивачу складає 82 535,08 грн., розмір судовго збору за подання такого позову складає 1211,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також позивачем за подання заяви про витребування доказів сплачено судовий збір у сумі 536.80 грн. Враховуючи, що ЦПК України не передбачено сплати судового збору за витребування доказів, яке розглядається не в рамках клопотання про забезпечення доказів, суд вважає, що дані витрати понесені позивачем безпідставно, а тому з відповідача не підлягають стягненню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чин позивач має право на повернення зайво сплаченого судового збору, подавши до суду відповідне клопотання.

Судом також встановлено, що позивач поніс витрати за проведення комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 3336-23 від 23.05.2025, вартість якої складає 9559,20 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зч.2ст.137ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів то що,а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно доч.3ст.141 ЦПК України, враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин,які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Таким чином, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Судом встановлено, що представництво інтересів позивача в даній справі здійснювались адвокатом Бочкарь Романом Віталійовичем, повноваження якого підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1198070 від 09.05.2023 року виданим на підставі договору про надання правової допомоги №21/23 від 01.05.2023 року. (а.с. 14, 18)

У відповідності до наданої копії договору про надання правової допомоги №21/23 від 01.05.2023 року вбачається, що останній укладено між адвокатським об`єднанням «Еквіта» в особі керуючого партнера адвоката Бочкарь Романа Віталійовича та ОСОБА_1 , за умовами якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу, що визначена розділом1 договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, клієнт зобов`язується сплатити адвокатському обєднанню винагороду (гопорар), розмір якого визначається у додатках до договору та Актах. (а.с. 7-8)

Згідно квитанції №1 від 01.05.2023 Кравець Г.Ф. передала ОСОБА_3 гонорар у розмірі 40 000 грн. за проведення претензійно позовної роботи щодо виділення в натурі частки житлового будинку по АДРЕСА_1 . (а.с. 17)

Згідно квитанції від 02.05.2023 ОСОБА_3 вніс готівкові кошти у розмірі 40 000 грн. на рахунок адвокатського об`єднання «Еквіта». (а.с. 15)

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Великої Палати від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 ц, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не вправі втручатися в ці правовідносини… За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами… Суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

В постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №628/2292/18 зазначено, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

В постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц.

Здійснення адвокатом правничої допомоги в інтересах позивача підтверджується матеріалами справи, поданими адвокатом позовної заяви, з додатками до неї, поданими іншими заявами по суті справи.

Судом враховується, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамистатті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) відступила від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 (провадження № 61-13573св19), вказавши, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Суд зазначає, що відповідачем не подавалось клопотань про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з зазначенням про не співмірність визначеного позивачем та його адвокатом сума гонорару з обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом, матеріального становища відповідача тощо. Сама по собі незгода представника відповідача з розміром судових витрат не може вважатися клопотанням про їх зменшення, адже не містить вищезазначених підстав, які можуть бути оцінені судом з додержанням принципу змагальності.

Оцінюючи співмірність сплаченого позивачем гонорару за надання правничої допомоги суд враховує значення справи для позивача, зокрема отримання реальної можливість користуватися своїм законним нерухомим майном; тривалість розгляду даної справи, кількість судових засідань та об`єм процесуальних дій вчинених захисником, що не в останню чергу було пов`язано з позицією відповідача, яка фактично визнала позовні вимоги лише на стадії судового розгляду та не скористалася правом врегулювати спір мирним шляхом, який за даних обставин справи міг би стати найменш витратним в грошовому та часовому вимірах.

На підставі викладеного, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача у відповідності до положень статті 141 ЦПК України у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 40000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265,268,273,279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки у спільній власності, задовольнити.

Поділити домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі між власниками домоволодіння, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), згідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 3336-23 від 23.05.2025, складеного спеціалістом за варіантом № 1, а саме:

В користування ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) як власнику однієї другої частини житлового будинку літ. «А-1» виділити квартиру АДРЕСА_2 з наступними приміщеннями: (на Рис. 1 визначений в зелений колір): 1-1 - (8,0 кв.м) - частина коридору; 1-2 - (7,0 кв.м) - частина коридору; 1 -5 - (15,5 кв.м) - їдальня; 1-6 - (12,9 кв.м) - кухня; 1-7 - (6,2 кв.м) - кімната: 1-8 - (6,6 кв.м) - кладова; Разом: 56,2 кв.м. Разом площа по квартирі АДРЕСА_2 складає: 56,2 кв.м.

В користування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), як другому співвласнику однієї другої частини житловою будинку літ. «А-1» виділити квартиру АДРЕСА_3 з наступними приміщеннями: (на Рис.1 визначений в червоний колір): 1-1 - (12,5 кв.м) - частина коридору; 1-2 - (4,5 кв.м) - частина коридору; 1-3 - (7,1 кв.м) - кімната; 1-4 - (25,9 кв.м) - кімната; Разом: 50,0 кв.м. Разом площа по квартирі АДРЕСА_3 складає: 50,0 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 5117,17 гри (П`ять тисяч сто сімнадцять гривень, 17 копійок) як грошову компенсацію за відступ від ідеальних часток.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) наступні судові витрати: зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок; за проведення комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 3336-23 від 23.05.2025 у розмірі 9559 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 20 копійок; витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок, а всього стягнути судових витрат у розмірі 50 770 (п`ятдесят тисяч сімсот сімдесят) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ).

Суддя О.А. Караул