ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 705/2159/19

провадження № 61-1694св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне підприємство «Центр-Монтаж-Енерго»,,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Центр-Монтаж-Енерго» на постанову Черкаського апеляційного суду від 15 січня 2025 року у складі колегії суддів: Новікова О. М., Василенко Л. І., Карпенко О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства «Центр-Монтаж-Енерго» (далі - ПП «Центр-Монтаж-Енерго») про зміну формулювання наказу, стягнення частини заробітної плати та стягнення моральної шкоди.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подала позов до ПП «Центр-Монтаж-Енерго» про визнання незаконними та скасування наказів про зміну в організації виробництва та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодуванняморальної шкоди.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2019 року об`єднано вказані позови в одне провадження, присвоєно справі єдиний реєстраційний № 705/2159/19 № провадження 2/705/1642/19.

Збільшивши позовні вимоги, ОСОБА_1 остаточно просила суд:

визнати протиправними дії приватного підприємства «Центр-Монтаж-Енерго» щодо ненадання додаткової відпустки у зв`язку з її( ОСОБА_1 ) навчанням із 15 квітня 2019 року до 28 квітня 2019 року;

зобов`язати ПП «Центр-Монтаж-Енерго» внести зміни до наказу від 12 квітня 2019 року № 0013 у частині виду відпустки з «щорічна основна» на «додаткова відпустка в зв`язку з навчанням» та в частині періоду відпустки з «15.04.2019 року по 26.04.2019 року» на «15.04.2019 року по 28.04.2019 року»;

стягнути з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на її користь заробітну плату за два дні додаткової відпустки у зв`язку з навчанням у сумі 628,11 грн.;

визнати незаконним та скасувати наказПП «Центр-Монтаж-Енерго» від 26 квітня 2019 року № 16 «Про зміни до штатного розпису, скорочення чисельності працівників»;

визнати незаконним та скасувати наказ ПП «Центр-Монтаж-Енерго» від 03 липня 2019 року № 25 «Про припинення трудового договору (контракту)»;

визнати протиправним її звільнення та поновити на роботі на посаді юрисконсульта ПП «Центр-Монтаж-Енерго»;

стягнути з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

на відшкодування моральної шкоди стягнути з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на її користь 1 000 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 26 лютого 2019 року Уманський міський центр зайнятості направив її для працевлаштування доПП «Центр-Монтаж-Енерго».

На підставі наказу директора ПП «Центр-Монтаж-Енерго» від 28 лютого 2019 року № 06-к вона була прийнята на роботу з 01 березня 2019 року на посаду юрисконсульта.

12 квітня 2019 року між нею та відповідачем стався конфлікт з приводу відмови роботодавця надати їй додаткову відпустку у зв`язку з навчанням, внаслідок чого була викликана поліція та 18 травня 2019 року слідчим Уманського ВП ГУНП і Черкаській області за її заявою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 173, 366 КК України.

Оскільки на прохання відповідача звільнитися з роботи за власним бажанням вона відмовилась, 12 травня 2019 року їй було вручено попередження про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням чисельності працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Відповідно до наказу ПП «Центр-Монтаж-Енерго» від 26 квітня 2919 року № 16 «Про зміни до штатного розпису скорочення чисельності працівників» скорочено посаду юрисконсульта.

Наказом ПП «Центр-Монтаж-Енерго» від 03 липня 2019 року № 25 вона звільнена з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Посилаючись на протиправність дій відповідача, незаконність наказів та незаконність її звільнення, позивачка просила позов задовольнити у повному обсязі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою від 10 вересня 2024 року Шполянський районний суд Черкаської області позов залишив без розгляду.

Виходячи з того, що належним чином повідомлені про розгляд справи позивачка та її представник повторно не з`явились у судове засідання, заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали, суд першої інстанції залишив її позов без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Суд також зазначив, що стороні позивачки роз`яснювалось право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та засобів електронної ідентифікації. Позивачка та її представник клопотань про участь у судовому засіданні з використанням власних технічних засобів не подавали.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Черкаський апеляційний суд постановою від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2024 року скасував, справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду аргументована тим, що суд першої інстанції, на порушення вимог норм процесуального законодавства, не сприяв позивачці в реалізації її права безпосередньо брати участь у судовому засіданні, оскільки матеріали справи свідчать про те, що вона не втратила інтересу до справи та виявляла бажання брати участь у обраний нею процесуальний спосіб. Зокрема, суд зазначив, що позивачка неодноразово подавала заяви, в яких просила суд проводити усі судові засідання в режимі відеоконференції із Уманським міськрайонним судом, проте суд першої інстанції відмовив у задоволенні її заяв, посилаючись на відсутність вільного залу для проведення відеоконференції у призначені дні судових засідань.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10 лютого 2025 року представник ПП «Центр-Монтаж-Енерго» - адвокат Моспан В. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18, від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19, від 16 листопада 2023 року у справі № 9901/221/21, від 08 лютого 2024 року у справі № 990/89/23 та постановах Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 22 березня 2021 року у справі № 757/43966/16-ц, від 01 квітня 2021 року у справі № 2-1676/11, від 05 квітня 2021 року у справі № 524/3347/18, від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19, від 18 листопада 2022 року у справах № 905/458/21, № 570/5535/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, від 15 листопада 2024 року у справі № 465/4958/17, від 13 листопада 2024 у справі № 642/8277/21, від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17, від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц, від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, від 16 серпня 2022 року у справі № 128/2557/19, від 31 травня 2023 року у справі № 693/1116/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 686/15042/20, від 10 січня 2024 року у справі № 456/1278/20, від 24 травня 2024 року у справі № 1340/3738/18, від 27 червня 2024 року у справі № 450/2265/19, від 03 липня 2024 року у справі № 459/550/23, від 06 червня 2024 року у справі № 756/7038/15-ц, від 31 січня 2023 року у справі № 906/943/18.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення ухвалено апеляційним судом із порушенням норм процесуального права, без повного дослідження всіх обставин, що мають значення.

Заявник зазначає, щосуд першої інстанції правомірно залишив позов без розгляду на підставі пункту 3 частин першої статті 257 ЦПК України, враховуючи те, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді, розгляд справи неодноразово відкладався, позивачка належним чином була повідомлена про призначення справи до розгляду, про дату та час розгляду справи, двічі поспіль ані вона, ані її представник не з`явились у судове засідання.

Апеляційний суд не взяв до уваги те, що позивачці роз`яснено право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів; позивачка, незважаючи на відсутність в суді відповідної технічної можливості для проведення судового засідання в режимі відеоконференції, не скористалася таким правом жодного разу з моменту подання позовної заяви.Суд апеляційної інстанції неправильно застосував пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Доводи інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2025 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано зі Шполянського районного суду Черкаської області цивільну справу № 705/2159/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Центр-Монтаж-Енерго» про стягнення заробітної плати, визнання незаконними та скасування наказів, визнання протиправним звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

10 серпня 2025 року матеріали справи № 705/2159/19 надійшли до Верховного Суду.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Встановлено, що 27 серпня 2024 року від ОСОБА_1 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому вона просила забезпечити участь позивачки та її представника у судовому засіданні 03 вересня 2024 року о 10:00 год та у всіх судових засіданнях в цивільній справі №705/2159/19 в режимі відеоконференції з приміщення Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 у частині про участь у судовому засіданні 03 вересня 2024 року в режимі відеоконференції з приміщення Уманського міськрайонного суду Черкаської області відмовлено у зв`язку з відсутністю в суді відповідної технічної можливості. Заяву позивачки в частині про участь у наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції із Уманським міськрайонним судом Черкаської області задоволено за умови відповідної технічної можливості в суді.

Крім того, позивачці роз`яснено право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

02 вересня 2024 року від представника ОСОБА_2 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання з проханням відкласти розгляд справи, призначений на 03 вересня 2024 року, на іншу дату.

03 вересня 2024 року від позивачки до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання з проханням відкласти розгляд справи, призначений на 03 вересня 2024 року, на іншу дату (клопотання передано головуючому судді після судового засідання). Також у клопотанні позивачка повідомила, що з 30 серпня 2024 року перебуває на стаціонарному лікуванні.

Позивачка та представник позивача були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, призначеного на 03 вересня 2024 року о 10:00 год, однак у судове засідання не з`явились.

Судове засідання було відкладено на 10 вересня 2024 року о 14:00 год, про що позивачку та її представника було завчасно повідомлено судовими повістками, які доставлені до електронного кабінету 03 вересня 2024 року.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 04 вересня .2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 у частині участі в судовому засіданні 10 вересня 2024 року в режимі відеоконференції із Уманським міськрайонним судом Черкаської області відмовлено у зв`язку з відсутністю в суді відповідної технічної можливості.

Крім того, стороні позивачки роз`яснено право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

09 вересня 2024 року від представника Коркіяйнен О. С. до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання з проханням відкласти розгляд справи, призначений на 10 вересня 2024 року, на іншу дату.

09 вересня 2024 року від ОСОБА_1 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання з проханням відкласти розгляд справи, призначений на 10 вересня 2024 року, на іншу дату з посиланням на перебування на лікуванні, докази з цього приводу будуть надані в судовому засіданні, якщо суддя завчасно забронює вільну дату та час для проведення судового засідання в режимі ВКЗ та забезпечить можливість взяти участь у ньому.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку, що 10 вересня 2024 року належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, залишив позов ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Встановивши відсутність підстав для застосування положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України та залишення позову без розгляду, апеляційний суд скасував ухвалу суду першої інстанції та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження оскарженого судового рішення заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18, від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19, від 16 листопада 2023 року у справі № 9901/221/21, від 08 лютого 2024 року у справі № 990/89/23 та постановах Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 22 березня 2021 року у справі № 757/43966/16-ц, від 01 квітня 2021 року у справі № 2-1676/11, від 05 квітня 2021 року у справі № 524/3347/18, від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19, від 18 листопада 2022 року у справах № 905/458/21, № 570/5535/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, від 15 листопада 2024 року у справі № 465/4958/17, від 13 листопада 2024 у справі № 642/8277/21, від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17, від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц, від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, від 16 серпня 2022 року у справі № 128/2557/19, від 31 травня 2023 року у справі № 693/1116/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 686/15042/20, від 10 січня 2024 року у справі № 456/1278/20, від 24 травня 2024 року у справі № 1340/3738/18, від 27 червня 2024 рок у справі № 450/2265/19, від 03 липня 2024 року у справі № 459/550/23, від 06 червня 2024 року у справі № 756/7038/15-ц, від 31 січня 2023 року у справі № 906/943/18.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України, яким встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних sз вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 211 ЦПКУкраїни розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою (частина перша статті 212 ЦПК України).

Частиною першою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його неявка перешкоджає розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (провадження № 61-21428св19), від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21), від 18 січня 2023 року у справі № 947/15524/20 (провадження № 61-20943св21).

Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті статті 257 ЦПК України, Шполянський районний суд Черкаської області в ухвалі від 10 вересня 2024 року послався на те, що позивачка та її представник були належним чином повідомлені про місце, дату та час судових засідань, але повторно не з`явились у судове засідання, від них не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності, їх відсутність перешкоджає розгляду справи.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що за відсутності можливості участі сторони позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Уманського міськрайонного суду Черкаської області стороні позивача роз`яснювалось право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та засобів електронної ідентифікації. Позивач та її представник клопотань про участь у судовому засіданні з використанням власних технічних засобів на подавали.

Апеляційний суд, переглядаючи судове рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, встановив, що ОСОБА_1 у поданій нею заяві від 26 серпня 2024 року просила суд проводити судові засідання, у тому числі призначене на 03 вересня 2024 року о 10 год. 00 хв, у режимі відеоконференції з Уманським міськрайонним судом Черкаської області.

Суд першої інстанції, при постановленні ухвали від 28 серпня 2024 року про відмову у задоволенні заяви позивачки в частині проведення судового засідання у режимі відеоконференції, яке повинно було відбутися 03 вересня 2024 року, посилався на неможливість забронювати зал судових засідань в Уманському міськрайонному суді Черкаської області, оскільки із 14:00 год до 16:00 год зал заброньовано для розгляду іншої справи.

Також в ухвалі суду міститься посилання на запланований судом час для розгляду даної цивільної справи з 10:00 год до 16:00 год, за виключенням обідніх перерв, а також зазначено про час обідньої перерви як у Шполянському районному суді Черкаської області, так і в Уманському міськрайонному суді Черкаської області.

З інформації ВКЗ, яка міститься в матеріалах справи щодо бронювання залу на дату 03 вересня 2024 року, видно, що зал для бронювання був вільний у період часу з 8:00 год до 14:00 год, що свідчить про те, що суд першої інстанції міг забронювати судове засідання на вказану дату, оскільки судове засідання було призначене на 10:00 год, однак цього не зробив, чим позбавив права ОСОБА_1 у цей день брати участь у судовому засіданні шляхом проведення відеоконференції з судом, який зазначений нею в клопотанні.

03 вересня 2024 року суд першої інстанції відклав розгляд справи до 10 вересня до 14:00 год.

Зважаючи на клопотання позивача від 26 серпня 2024 року, в якому вона просила суд проводити всі судові засідання в режимі відеоконференції із Уманським міськрайонним судом, ухвалою від 04 вересня 2024 року суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви позивача, оскільки зал для бронювання на визначену дату та час не є вільним.

Апеляційний суд, виходячи з того, що позивачка не втратила інтерес до справи та виявляла бажання братиучасть у обраний нею процесуальний спосіб, проте суд першої інстанції не сприяв у реалізації її права безпосередньо брати участь у судовому засіданні, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України та залишення позову без розгляду.

Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду та вважає, що доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, апеляційний суд правильно звернув увагу на те, що суд першої інстанції, маючи можливість призначити розгляд цієї справи у період часу, коли зал для бронювання був вільний (03 вересня 2024 року з 8:00 год. до 14:00 год.), а також скорегувати дату та час проведення судового засідання у режимі відеоконференції таким чином, коли зал для бронювання є вільним, цього не зробив. Обмежившись лише посиланням на неможливість забронювати зал судових засідань в Уманському міськрайонному суді Черкаської області у призначений судом день розгляду справи, суд першої інстанції фактично позбавив позивачку права безпосередньо брати участь у судовому засіданні за наявності відповідних клопотань з її боку.

З урахуванням викладеного висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України не є можливим вважати обґрунтованим, тому апеляційний суд правильно скасував ухвалу суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційний суд не допустив порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, тому аргументи касаційної скарги з цього приводу є неприйнятними.

Колегія суддів відхиляє посилання в касаційній скарзі на неврахування судом висновків, викладених Верховним Судом в постановах, що зазначені заявником в касаційній скарзі, оскільки висновки у цих справах і у справі, що переглядається, а також встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначених справах суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Аргументи касаційної скарги також не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що апеляційний суд порушив норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/1 б-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400,401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Центр-Монтаж-Енерго» залишити без задоволення.

Постанову Черкаського апеляційного суду від 15 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. О. Карпенко

В. М. Коротун