Справа № 944/617/25
Провадження №2/944/1028/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря - Василиці Н.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Яворові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що позивач ОСОБА_3 проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

У відповідності до ордеру на жиле приміщення №1467 від 15 грудня 1993 року, квартира АДРЕСА_1 така була надана для проживання ОСОБА_4 зі складом сім`ї п`ять осіб: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_7 - дочка, ОСОБА_8 - дочка.

Договір найму квартири був укладений з ОСОБА_4 , який являється батьком позивача ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований в квартирі з 24 вересня 1997 року, як член сім`ї позивача ОСОБА_3 , а саме як її син.

Рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області від 28.12.2016 року № 352, внесено зміни в договір найму житла, укладеного із ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку із смертю основного квартиронаймача., та визначено ОСОБА_3 основним квартиронаймачем.

На даний час в квартирі залишається зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 .

11 серпня 2022 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_2 , в яку 11 листопада 2022 року переїхав проживати її син - ОСОБА_2 , однак з реєстрації із свого попереднього місця проживання не знявся.

Факт не проживання та відсутності відповідача за місцем реєстрації з 11.11.2022 підтверджується Актами від 14 вересня 2024 року та Актом від 29 січня 2025 року.

Враховуючи вищенаведене, вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 , оскільки, понад один рік без поважної причини, відсутній за місцем реєстрації. Крім цього, він не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, з позивачкою не контактує. Своїми діями відповідач створює перешкоди позивачу у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає.

Просить суд позовні вимоги задовольнити. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Зозуля А.В. скерував на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, вимоги, викладені у позовній заяві підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги, визнає, і не заперечцє щодор зщадоволення таких.

Згідно з ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з?ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.41Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено що згідно ордеру на жиле приміщення №1467 від 15 грудня 1993 року, квартира АДРЕСА_1 була надана для проживання ОСОБА_4 зі складом сім`ї п`ять осіб: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_7 - дочка, ОСОБА_8 - дочка.

На підставі рішення Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області №352 від 28.12.2016року «Про внесення змін в договір найму житла ОСОБА_4 » було внесено зміни в договір найму житла, укладеного із ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 ,у зв`язку із смертю основного квартиронаймача, та визнано ОСОБА_3 основним квартиронаймачем.

З довідки №2314 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований в квартирі з 24 вересня 1997 року, як член сім`ї позивача ОСОБА_3 , а саме як її син, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29.05.1997, актовий запис 152, яке видане Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області 19.11.1999.

З актів обстеження від 14.09.2024року, та від 29.01.2025року, який був складений комісією у складі членів ОСББ «Мазепи 3,5», вбачається, що при обстеженні квартири АДРЕСА_1 було виявлено, що ОСОБА_2 відсутній за місцем реєстрації, у квартирі не має його особистих речей, зі слів його матері такий проживає за адресою: АДРЕСА_4 з 11листопада 2024року.

Договір про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій від 07.02.2008року укладений безстроково із ОСОБА_11 .

11 серпня 2022 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_2 , в яку 11 листопада 2022 року переїхав проживати її син - ОСОБА_2 , однак з реєстрації із свого попереднього місця проживання не знявся, добровільно знятися з реєстації за місцем проживання також не бажає.

Згідно із ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до статті 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно із ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім`я якого видано ордер.

У відповідності до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до статті 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.10.2023 року у справі № 759/21930/21 у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 12 січня 2021 року у справі № 344/7064/16-ц (провадження № 61-15204св20), від 02 грудні 2020 року у справі № 760/11141/19 (провадження № 61-23066св19), від 11 листопада 2020 року у справі № 619/40/17 (провадження № 61-10243св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 645/7374/18 (провадження № 61-10094св20).

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Указана правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц (провадження № 61-37646св18).

Враховуючи вищевказані обставини, та те що відповідач ОСОБА_2 з 11.11.2022 за місцем реєстрації не проживає, спірним житлом не користується, участі в утриманні його не бере, спільного господарства не веде, його речей у квартирі не має, не надав суду відповідних доказів того, що позивач або інші особи, що проживають в даній квартирі чинили йому перешкоди в користуванні спірним житлом, а позивач позбавлена права повноцінно користуватися квартирою, слід прийти до висновку, що реєстрація відповідача у даній квартирі створює ряд перешкод в користуванні позивачем квартирою, відтак, позовні вимоги слід задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ознайомитись з текстом судового рішенням в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https:/tk.lv.соurt.gоv.ua/.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1

проживає за адресою:

АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_5 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_6 .

Повний текст судового рішення складено 20.08.2025.

СУДДЯ: Швед Н.П.