Справа № 308/2754/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Майор Ю.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Федьо Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгороді цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду через систему " Електронний суд" з позовною заявою до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій, брав безпосередню участь в бойових діях на території Донецької області та отримав статус особи з інвалідністю внаслідок війни при захисті Батьківщини, що підтверджується посвідченням відповідного зразка та довідкою МСЕК.

Зазначає, що у 2017 році він звернувся про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку .09 листопада 2017 року позивач отримав витяг з рішення №808, яким було надано дозвіл на підготовку проектів землеустрою відведення земельної ділянки з подальшою передачею їх у власність ОСОБА_1 площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 , позиція 189. Позивач зазначає, що він відразу відніс усі надані йому документи на виготовлення документів для оформлення земельної ділянки на себе, однак згодом позивачу повідомили що у витягу з рішення допущено помилку в кількості га землі та що є спір за межі земельної ділянки з Державною фіскальною службою України.

У зв`язку з наведеним, 28 серпня 2018 року він отримав повторно витяг з рішення №1234, оскільки у попередньому було допущено помилку у значенні кількості га землі та замінили 0,0600 га на 0,0707 га

Позивач вказує, що 27.12.2019 року від Державної фіскальної служби України надійшла відповідь, відповідно до якої було зазначено: Межі земельної ділянки позивача межує із земельною ділянкою «МАПП» Ужгород та знаходиться відразу біля санітарної зони яка завдає шкоди здоров`ю людини і що виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку є забороненим саме на тому місці де планується виділення земельної ділянки.

Зазначає ,що 26.08.2020 року, він зміг оформити документацію на земельну ділянку та отримати документ про право власності, тобто оформлення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку позивачу зайняло два з половиною роки часу.

Окрім того позивач зазначає, що з 12.07.2017 він перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради, а саме: у списку громадян, які користуються першочерговим правом отримання житлових приміщень.

Вказує, що оскільки він не був забезпечений житловою площею протягом двох років , 22.02.2021 року він звернувся з позовом до Закарпатського окружного адміністративного суду щодо бездіяльності Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, про надання позивачу в постійне користування житлового приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї та вчинити дії з розподілу та надати позивачу у постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї. Вказує, що 21 травня 2021 року позов у справі №260/613/21 було задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради щодо не вжиття своєчасних заходів для належного забезпечення житловою площею ОСОБА_1 , зобов`язано Виконавчий комітет Ужгородської міської ради та Департамент міського господарства Ужгородської міської ради вжити заходів щодо своєчасного та належного забезпечення житловою площею ОСОБА_1 . Дане рішення залишено без змін судом апеляційної інстанції.

Позивач зазначає, що під час касаційного перегляду справи №260/613/21 колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України, після чого було скасовано рішення першої інстанції тта постанова апеляційного суду, а провадження по справі закрито.

Позивач вказує, що 05.11.2021 року він звернувся з цивільним позовом до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області щодо бездіяльності Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради. Рішенням суду позовні вимоги були задоволені повністю.

Після апеляційного перегляду рішення, Закарпатський апеляційний суд рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 червня 2022 року скасував. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив. Касаційний цивільний суд виніс постанову від 22 грудня 2023 року, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а постанову Закарпатського апеляційного суду без змін.

Позивач вказує, що оскільки обидва судових процеси у справах №260/613/21 та №308/14681/21 не змінили житлові умови позивача, останній звернувся до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради з заявою від 20.04.2023 року № БЕ-15513788 щодо безоплатного капітального ремонту що надається раз на десять років згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 565.

Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради було надано відповідь ОСОБА_1 від 02.05.2023 №Б-1528 на його звернення від 20.04.2023 року № БЕ-15513788 у якій було відмовлено у задоволенні заяви позивача щодо безоплатного капітального ремонту що надається раз на десять років згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 565. 03.05.2023 року він звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом щодо бездіяльності Виконавчого комітету Ужгородської міської ради та зобов`язання вчинити певні дії. Закарпатський окружний адміністративний суд виніс рішення від 11 липня 2023 року у справі № 260/3240/23 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, яким задовольнив позовні вимоги частково.

Позивач зазначає, що Виконавчий комітет Ужгородської міської ради виконав рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року у справі № 260/3240/23 частково.

Вказує, що 03.11.2023 року комісія оглянула стан житла за вказаною в рішенні адресою та склала акт технічного стану житлового приміщення в якому визнано «незадовільний стан житла, яке потребує капітального ремонту». 12 січня 2024 року виконавчий комітет Ужгородської міської ради звернувся до Міністерства фінансів України та Міністерства соціальної політики України щодо виділення коштів з державного бюджету на 01 січня 2024 року в розмірі 235 000 грн. 00 коп., для виконання рішення суду від 11 липня 2023 року по справі № 260/3240/23.

08 липня 2024 року позивач звернувся до Міністерства соціальної політики України щодо надання підтвердження звернення виконавчого комітету Ужгородської міської ради до даного Міністерства у відповідь останньому надали лист № 1341/0/5-24/31 від 16 липня 2024 року, в якому зазначено що вирішення питань, пов`язаних з житлово комунальним господарством, віднесено до компетенції Міністерства розвитку громад та територій України, вирішення на місцевому рівні питання щодо капітального ремонту житлових будинків до органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

09 липня 2024 року позивач звернувся до Міністерства фінансів України для підтвердження отримання звернення від виконавчого комітету Ужгородської міської ради та згодом отримав відповідь надану від Міністерства виконавчому комітету Ужгородської міської ради №09010-04-6/1297 від 16 січня 2024 року в якій вказано, що саме з місцевого бюджету мають бути виділені кошти на безоплатний капітальний ремонт.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, вважаючи її протиправною, позивач звернувся повторно з позовом до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Закарпатський окружний адміністративний суд виніс рішення від 26 вересня 2024 року у справі №260/4753/24 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ужгородської міської позовну , яким заяву позивача задовольнив повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного судк від 18.02.2025 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ужгородської міської ради залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі № 260/4753/24 - без змін.

Позивач вказує, що станом на 06.03.2025 року рішення суду у справі №260/4753/24 щодо виділення коштів на безоплатний капітальний ремонт не виконано.

Зазначає, що Виконавчий комітет Ужгородської міської ради та Департамент міської інфраструктури, ніяк не вирішують питання щодо забезпечення житловою площею осіб з інвалідністю в наслідок війни ІІІ групи при захисті Батьківщини вже роками, що унеможливлює рух черги у якій стоїть позивач для отримання покращення житлових умов. До того ж протиправно відмовляють таким у проведенні безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, а також першочерговий поточний ремонт житлових будинків і квартир осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 565.

Також позивач посилався на те, що протиправною бездіяльністю Виконавчого комітету Ужгородської міської ради йому було завдано моральну шкоду, так як незабезпечення його житловою площею протягом понад двох років з дня взяття на квартирний облік призвело до того, що він і надалі продовжує чекати своєї черги, проживає у однокімнатній квартирі, яка має незадовільний стан разом з мамою та окрім того він був змушений відстоювати своє право протягом двох років у судових інстанціях.

Протягом цього часу він сподівався на шанобливе ставлення зі сторони субєкта владних повноважень, захист органів влади в справі , проте дані очікування не справдились, чим також було завдані значні душевні страждання, яких зазнав у зв`язку з протиправною бездіяльністю субєкта владних повноважень, відчуттям приниження, усвідомлюючи, що суб`єкт владних повноважень, спрямовує свою діяльність, не на захист його прав та законних інтересів, а навпаки проти нього, громадянина України, людини з інвалідністю, створюючи своїми протиправними діяннями (бездіяльністю) перешкоди в досягання ним бажаного результату.

Вважає, що його перебування під впливом негативних відчуттів та втрати надії на справедливість, викликану суб`єктом владних повноважень, поза розумний сумнів свідчать про виникнення у нього емоційних, психологічних і нервових зривів, що, як наслідок, призвело до завдання моральної шкоди та порушення звичного способу життя.

Вказує, що само по собі відновлення становища позивача, яке існувало до порушення його прав шляхом ухвалення судових рішень на користь позивача, не може компенсувати його немайнових втрат, оскільки він неодноразово звертався до відповідача, до суду, змушений був докладати зусиль для організації свого життя за умови відсутності коштів, умов проживання в однокімнатній квартирі без ремонту та відчувати безпорадність і пригніченість від таких дій саме від державного органу, який має належно виконувати покладені на нього обов`язки.

Вважає, що наведене є достатніми доказами того, що позивачу було завдано моральної шкоди та порушення звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя

На думку позивача сума відшкодування моральної шкоди має становити 2 000 000 гривень (два мільйони) гривень 00 копійок. З урахуванням кількості років очікування у черзі покращення житлових умов та оформлення документів на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, інфляції та знецінення гривні.

Загальна сума майнової та моральної шкоди, яка підлягає стягненню на думку позивача має становити 3 000 000,00 грн., оскільки за рахунок цих коштів він має намір придбати житло.

З посиланням на викладене позивач просить суд стягнути з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Код , що знаходиться за адресою: пл. Поштова, 3, м. Ужгород, Закарпатська область на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відшкодування майнової шкоди 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 копійок та моральної шкоди 2 000 000 (два мільйони) гривень 00 копійок, з утриманням податку та обов`язкових платежів.

27.03.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає вимоги позивача безпідставними, не законними, такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідач вказує, що як слідує з довідки від 24.03.3025 року № 159 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) згідно рішення виконкому від 12.07.2017 № 204 перебуває на квартирному обліку при міськвиконкомі за місцем проживання та включений у список громадян, які відповідно до законодавства користуються правом позачергового одержання житла, як особа з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни. Склад сім`ї 1 особа. Номер черговості 75. Кінець форми. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на квартирний облік, а виділення коштів з бюджету для самостійного придбання квартири, відповідно до статті 48-1 ЖК Української РСР визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року № 214 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей» затверджено «Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», а також членів їх сімей», «Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей».

У пункті 1 вищезазначеного Порядку визначено, що право на надання субвенції мають особи з інвалідністю І-ІІ групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у таких державах, визначених пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР станом на 01 січня 2018 року.

Інших правових підстав для виділення бюджетних коштів на придбання житла окремим громадянам не передбачено.

Зазначає, що позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, однак до переліку осіб, які мають право на отримання вищевказаної субвенції, не відноситься, отже йому не може бути призначена грошова компенсація для отримання житла, оскільки відсутня законодавчо визначена можливість.

В позовній заяві, позивач заявляючи суму відшкодування майнової та моральної шкоди з розрахунку обміну 3 000 000 грн. на долари, в сумі виходить $72028, 81 за курсом ПриватБанк 41, 65 грн, тобто вартість однокімнатної квартири в новобудові з ремонтом в м. Ужгород для придбання такої позивачем у майбутньому за рахунок коштів відшкодування майнової та моральної шкоди, оскільки позивач не в змозі самостійно придбати таке житло за відсутності у нього таких коштів та із за бездіяльності виконавчого комітету міської ради.

Відповідач вважає, що зазначені вимоги ОСОБА_1 , щодо стягнення коштів з виконавчого комітету за які він планує придбати житло, порушить права та інтереси інших осіб, які передують позиції позивача у списку позачерговиків

Вказує, що на підтвердження факту завдання позивачеві моральної/матеріальної шкоди останній не надає жодного доказу до суду. Обставини, які ним описані в позовній заяві не підтверджують протиправність дій відповідача та завдання позивачеві моральної та майнової шкоди вказаними діями. Позивачем не надано суду доказів, які б вказували на те, що він пережив душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відповідачів, не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують завдану йому шкоду відповідного розміру, обґрунтовану моральну та майнову шкоду, відсутні також докази про причинний зв`язок між шкодою і діями відповідача.

Враховуючи наведене, вважає, вимоги ОСОБА_1 безпідставними, такими що не підлягають задоволенню

31.03.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

Позивач звертає увагу суду на те, що позов та позовні вимоги стосуються саме відшкодування майнової та моральної шкоди. Позивач гіпотетично зазначив суму в доларах США на які б цілі можна було б скерувати відшкодування майнової та моральної шкоди, тобто позивач в праві розпоряджатися таким відшкодуванням в майбутньому на власний розсуд. Яким чином це порушить права та інтереси інших осіб, які передують позиції позивача у списку позачерговиків відповідач не зазначив. Позовна заява та позовні вимоги зовсім не стосуються надання приміщення в постійне користування ОСОБА_1 .

Вказує, що відповідач продовжує вчиняти протиправні дії та займатися бездіяльністю щодо вищезгаданих рішень Закарпатського окружного адміністративного суду у справах №260/3240/23 та №260/4753/24, оскільки у першому рішенні суду у справі №260/3240/23, відповідачем було направлено комісію за фактичним місцем проживання позивача: АДРЕСА_3 та складено акт обстеження технічного стану житлового приміщення та в якому визнано стан житла незадовільний. Після чого був розрахунок суми для проведення безоплатного капітального ремонту в сумі 235000,00 гривень станом на кінець 2023 року що підтверджується наданим доказом до відповіді на відзив №02.4-07/44 від 12.01.2024 року.

Щодо виконання другого рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/4753/24, зазначає. що була повторно комісія за вищезгаданою адресою фактичного проживання позивача але на цей раз без складання акту обстеження технічного стану житлового приміщення що суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №565, щодо безоплатного капітального ремонту. Також відповідачем було проведено розрахунок на цей раз в меншу сторону, що в сумі склало 225166,00 гривень, тобто сума менша, ніж у 2023 році, при цьому стан житла тільки погіршився, національна валюта гривня втратила свою цінність щодо інфляції та ціноутворення та знову намагається перекласти виділення коштів на безоплатний капітальний ремонт з державного бюджету що підтверджується рішенням наданими виконавчим комітетом ужгородської міської ради від 24.03.2025 року № 151. При цьому за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/4753/24, зобов`язано Виконавчий комітет Ужгородської міської ради відповідно до пункту 8 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п.п. 2, 3, 5-11 Порядку проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565, скласти та затвердити кошторис на капітальний ремонт з місцевого бюджету щодо проведення безоплатного капітального ремонту квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

Позивач вважає, що щодо доказів завдання позивачу майнової та моральної шкоди з боку протиправних дій та бездіяльності відповідача, позивач надав усі наявні в нього докази та в подальшому в процесі розгляду справи залучатиме інші докази протиправних дій та бездіяльності відповідача у міру можливостей.

Позивач звертає увагу суду на те, що на кінець 2023 року, відповідачем було здійснено розрахунок вартості безоплатного капітального ремонту за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/3240/23, в сумі 235000,00грн. До теперішнього часу ці кошти не виділені та за півтора року часу відбулося їх знецінення у зв`язку з інфляцією та ціноутворенням, безоплатний капітальний ремонт не зроблено, отже в цьому випадку це можна розглядати як упущену вигоду стаття 22 ЦПК України.

Позивач звертає увагу суду на те, що він періодично проходить сеанси психотерапевта. Такі відвідування психотерапевта є конфіденційними та анонімними. Позивач подав запит, щодо отримання документа, який підтверджує відвідування сенсів психотерапевта, після цього, як позивачем буде отримано такий, даний документ буде залучено до матеріалів справи як доказ.

З посиланням на викладене просив суд задовольнити позовні вимоги.

07.04.2025 року позивач користуючись положеннями ст. 49 ЦПК України подав до суду заяву про зміну предмету позову, згідно якої просив суд змінити предмет позову по справі №308/2754/25 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди:

-з Стягнути з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Код , що знаходиться за адресою: пл. Поштова, 3, м. Ужгород, Закарпатська область на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відшкодування майнової шкоди 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 копійок, відшкодування моральної шкоди 2 000 000 (два мільйони) гривень 00 копійок з утриманням податку та обов`язкових платежів.

- на Стягнути з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Код , що знаходиться за адресою: пл. Поштова, 3, м. Ужгород, Закарпатська область на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відшкодування майнової шкоди 235 000 (двісті тридцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок, та відшкодування моральної шкоди 2 765 000 (два мільйони сімсот шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок з утриманням податку та обов`язкових платежів.

Позиція сторін справи :

Позивач в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві , заяві про зміну предмету позову та відповіді на відзив. Вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Зокрема зазначив, що бездіяльність міської ради є неправомірною та такою, що як наслідок завдала йому моральної шкоди. Ззазначив, що він у відповідності до закону має право на покращення житлових умов, однак даним правом його не забезпечено. Вказав, що за рахунок отриманих за рішенням суду коштів він має намір придбати житло. З посиланням на викладене просив суд задовольнити позовну заяву з врахуванням зміни предмету позову у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення змінених позовних вимог заперечила, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заяви, клопотання.

06.03.2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

27.03.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

27.03.2025 року від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

31.03.2025 року від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

31.03.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

07.04.2025 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову.

24.04.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на заяву про зміну предмету позову.

25.04.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

07.05.2025 року від представника відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив).

07.05.2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

05.06.2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

30.07.2025 року від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

28.02.2025 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду позовну заяву залишено без руху.

17.03.2025 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

10.04.2025 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято заяву про зміну предмету позову.

07.05.2025 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Фактичні обставини справи:

Як встановлено судом, рішенням XVIІ сесії VII скликання Ужгородської міської ради №808 від 09.11.2017 року «Про затвердження, надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» міська рада вирішила: надати учасникам бойових дій (в тому числі учасникам АТО) дозвіл на підготовку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з подальшою передачею їх у власність: Гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_5 , що стверджується витягом рішення XVIІ сесії VII скликання Ужгородської міської ради №808 від 09.11.2017 року( Т. 1 а.с.22)

Як встановлено судом, рішенням XXVI сесії VII скликання Ужгородської міської ради №1234 від 28.08.2018 року «Про зміни та скасування рішень міської ради» міська рада вирішила: Пункт 1.3. рішення XVII сесії міської ради VII скликання від 09.11.2017 року N? 808 «Про затвердження, надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» у частині надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі АДРЕСА_5 викласти в наступній редакції, а саме: слова «площею 0,0600 га» читати «площею 0,0707 га» , що стверджується витягом рішення XXVI сесії VII скликання Ужгородської міської ради №1234 від 28.08.2018 року.

Як встановлено судом, рішенням L сесії VII скликання Ужгородської міської ради №2068 від 23.07.2020 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» міська рада вирішила: затвердити проєкти землеустрою шодо відведення земельних ділянок учасникам бойових дій (в тому числі учасникам АТО) та їх родинам: гр. ОСОБА_1 земельної ділянки (кадастровий номер :48:001:0242) плошею 0,0707 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_5 та передати її у власність, що стверджується витягом рішення L сесії VII скликання Ужгородської міської ради №2068 від 23.07.2020 року.

Судом встановлено, що згідно витягу з протоколу засідання комісії з вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок та додержання добросусідства від 06.12.2018 року №44, вирішено враховуючи, затверджений Ужгородською міською радою, детальний план даної території та беручи до уваги те, що земельна ділянка гр. ОСОБА_1 не накладається на земельну ділянку Закарпатської митниці Державної фіскальної служби, погодити межі земельної ділянки по АДРЕСА_5 .

Як встановлено судом, листом №Б-1528 від 02.05.2023 року виконавчого комітету Ужгородської міської ради повідомлено позивача ОСОБА_2 , що законами не передбачено проведення ремонту за бюджетні кошти приватизованих квартир, тому Програмою капітального ремонту житлового фонду у м. Ужгороді передбачено виконання робіт по капітальному ремонту спільного майна багатоквартирних будинків: покрівель, щитових, підвальних водопровідно-каналізаційних мереж та ліфтів, що відносяться до спільного майна співвласників багатоквартирних будинків. ( Т. 1, а.с.14-15)

Як встановлено судом, 12 квітня 2024 року позивач звернувся до виконавчого комітету Ужгородської міської ради та отримав відповідь № Б-1634 від 07 травня 2024 року в якій було зазначено що виконавчий комітет Ужгородської міської ради звернувся до Міністерства фінансів України та Міністерства соціальної політики України з проханням виділити з державного бюджету кошти на капітальний ремонт за адресою АДРЕСА_2 .

Як встановлено судом, листом №Б-3043 від 19.07.2024 року виконавчого комітету Ужгородської міської ради повідомлено позивача ОСОБА_2 відносно його звернення на урядову «гарячу лінію» від 11.07.2024 року та до Ужгородської міськох ради від 16.07.2024 року про проведення безоплатного капітального ремонту квартири про те, що фінансування із бюджету міста видатків на проведення капітального ремонту його квартири, як особі, що має право на ремонт відповідно до процедури, визначеної затвердженим постановою КМУ від 20.05.2009 р. №565, затвердженими програмами не передбачено фінансування таких видатків з бюджету міста.(Т.1а.с.12-13)

Отже, відповіддю від 19 липня 2024 року № Б-3043 позивачу відмовлено щодо фінансування з місцевого бюджету безоплатного капітального ремонту житла.

Як встановлено судом, листом №Б-3157 від 15.08.2024 року виконавчого комітету Ужгородської міської ради повідомлено позивача ОСОБА_2 про те, що задовільнити його заяву щодо виділення матеріальної допомоги на ремонт квартири за програмою « Добра справа» не має можливості. (Т.1 а.с.87)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується даними посвідчення серії НОМЕР_2 від 14.06.2022 року. (а.с.101)

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно при реєстрації права власності №221552071 від 26.08.2020 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :48:001:0242, площею 0, 0707 га на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що згідно Акту обстеження технічного стану житлового приміщення квартири АДРЕСА_6 від 03.11.2023 року затвердженого заступником міського голови Борець В. вбачається, що квартира АДРЕСА_6 , в якій проживає ветеран війни, особа з інвалідністю внаслідок війни III групи ОСОБА_1 (посвідчення серія НОМЕР_2 від 14.06.2022 року), потребує безоплатного капітального ремонту в межах норм згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. №565 «Про затвердження Порядку проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, а також першочерговий поточний ремонт житлових будинків і квартир осіб, які мають на це право».

Судом встановлено, що згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 року у справі № 260/3240/23, яке набрало законної сили, позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо неналежного розгляду звернення/заяви ОСОБА_1 від 20.04.2023 року, у Порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565 та зобов`язано Виконавчий комітет Ужгородської міської ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 20.04.2023 року, щодо проведення безоплатного капітального ремонту квартири за адресою: АДРЕСА_7 , відповідно до процедури, визначеної Порядком проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, а також першочерговий поточний ремонт житлових будинків і квартир осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 565, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025 року у справі №260/4753/24 апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ужгородської міської ради залишено без задоволення. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 року, яким визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у складані та затвердженні кошторису на капітальний ремонт з місцевого бюджету у Порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565, зобов`язано Виконавчий комітет Ужгородської міської ради відповідно до пункту 8 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п.п. 2, 3, 5-11 Порядку проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565, скласти та затвердити кошторис на капітальний ремонт з місцевого бюджету щодо проведення безоплатного капітального ремонту квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7 , залишено без змін.

Як встановлено судом, листом №02.4-07/44 від 12.01.2024 року Ужгородська міська рада звернулась до Міністра фінансів України Марченко С. та міністра соціальної політики України Жолнович О. з проханням розглянути питання щодо виділення із Держбюджету України на 2024 рік або 2025 рік коштів цільової державної субвенції бюджету Ужгородської територіальної громади на проведення капітального ремонту квартири ветерана війни, особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7 , згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №565. Згідно даного листа зазначено, що було складено дефектний акт та обраховано зведений кошторисний розрахунок вартості капремонту квартири на 1 січня 2024 роу в сумі 235000,00 грн.(а.с.204-205, Т.1)

Як встановлено судом, листом №02.4-07/273 від 10.04.2025 року Ужгородська міська рада звернулась до Міністерства фінансів України та Міністерства соціальної політики України з проханням розглянути питання щодо виділення із Державного бюджету Ужгородській міській територіальній громаді за рахунок відповідної субвенції для фінансування витрат, пов`язаних з проведенням безоплатного капітального ремонту ОСОБА_1 в сумі 186 016,00 грн.

Як встановлено судом, листом №Б-4088 від 25.10.2024 року Ужгородської міської ради повідомлено позивача ОСОБА_2 про те, що розглянувши його звернення від 08.10.2024 виконавчий комітет повторно повідомляє, що він перебуває на квартирному обліку при міськвиконкомі за місцем проживання. Вказано, що його внесено у список громадян, які користуються правом позачергового одержання житла, в яких станом на 01.10.2024 він рахується під №93.

Як встановлено судом, листом №Б-310 від 17.02.2025 року Ужгородської міської ради надано відповідь на звернення ОСОБА_2 від 23.01.2025 №Б-310 з приводу надання земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів та індивідуального дачного будівництва. Повідомлено, що на даний час, сформованих ділянок комунальної власності, що можуть бути надані для будівництва індивідуального гаражу немає. Таким чином, рекомендовано питання можливості розміщення гаражу вирішити шляхом розміщення гаража на території гаражних кооперативів, що розташовані на території міста Ужгорода. Також проінформовано, що надання земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва в місті Ужгороді не передбачено містобудівною документацією. Згідно чинного законодавства, об?єднана територіальна громада (ОТТ) є розпорядником земель сільськогосподарського призначення в межах і за межами населених пунктів, що входять до її складу. Зазначено, що відповідно до підпункту 5 пункту 27 «Перехідних положень» Земельного кодексу України безоплатна передача земезь державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Враховуючи вищенаведене, після завершення воєнного стану з метою отримання земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва рекомендовано звернутись із відповідною заявою до будь-якої ОТГ в порядку, передбаченому пунктами 6 -7 ст. 118 3КУ. (а.с.196)

Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Білинцем В.О. відкрито виконавче провадження №77509778 від 13.03.2025 року на підставі виконавчого листа №260/4753/24 від 10.03.2025 року виданого Закарпатським окружним адміністративним судом про: «Зобов?язяти Виконивчий комітет Ужгородської міської ради відповідно до пункту 8 частини першої статті 13 Закону України «Про статує ветеранів війни, гаранти їх соціального захисту», п.п. 2,3,5-11 Порядку проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, затвердженого постановою Кабінету Мінстрів Україин від 20 травня 2009 року №565, скласти та затвердити кошторис на капітальний ремонт з місцевого бюджету, щодо проведення безоплатного капітального ремонту квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради №151 від 24.03.2025 року «Про затвердження вартості проведення капітального ремонту житла» вирішено: затвердити зведений кошторисний розрахунок вартості об?єкта будівництва «Капітальний ремонт квартири N? АДРЕСА_6 , що належить особі з інвалідністю внаслідок війни»(додаток 1); затвердити вартість безоплатного капітального ремонту квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належить особі з інвалідністю внаслідок війни (додаток 2). (а.с.200, Т. 1)

Судом встановлено, що згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва «Капітальний ремонт квартири N? АДРЕСА_6 , що належить особі з інвалідністю внаслідок війни», який є додатком №1 до рішення виконкому від 24.03.2025 №151 вартість будівельних витрат становить 225 166,00 грн.

Судом встановлено, що згідно вартості безоплатного капітального ремонту квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належить особі з інвалідністю внаслідок війни, який є додатком №2 до рішення виконкому від 24.03.2025 №151 вартість безоплатного капітального ремонту квартири становить 157 080,00 грн.

Судом встановлено, що листом Міністерства фінансів України №09010-03-6/11990 від 24.04.2025 року повідомлено Ужгородську міську раду про те, що відповідно до статті 91 Бюджетного Кодексу України джерелом покриття витрат на надання інших передбачених законодавством пільг окремим категоріям громалян, зокрема проведення безоплатного капітального ремонту житла громадянам, які мають таке право, визначено видатки місцевих бюджстів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів. Це джерело на сьогодні залишається незмінним. Таким чином, у Державному бюджеті України коштів на зазначену мету законодавчих підстав немає. Зазначено, що статтею 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері соціального захисту населення належить вирішення питань, зокрема щодо подання допомоги ветеранам війни у проведенні капітального ремонту житла, придбанні будівельних матеріалів тощо.

Нормативно-правове обґрунтування.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За частиною 1статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються пільги. Згідно п.8 ст. 13 вищезазначеного Закону особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги, зокрема, позачерговий безплатний капітальний ремонт власних жилих будинків і квартир та першочерговий поточний ремонт жилих будинків і квартир у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, а також першочерговий поточний ремонт житлових будинків і квартир осіб, які мають на це право, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565 (далі - Порядок № 565).

Відповідно Порядку проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, а також першочерговий поточний ремонт житлових будинків і квартир осіб, які мають на це право, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. N 565 «Про затвердження Порядку проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, а також першочерговий поточний ремонт житлових будинків і квартир осіб, які мають на це право» ( далі Порядок № 565) безоплатний капітальний ремонт власних житлових будинків і квартир(далі - безоплатний капітальний ремонт) проводиться за місцем постійного проживання і реєстрації особи, що має право на зазначені у пункті 1 цього Порядку пільги (далі - особа, що має право на пільгу).

Безоплатному капітальному ремонту підлягає житловий будинок чи квартира, які належать особі, що має право на пільгу, на праві приватної, зокрема спільної, власності.

Безоплатний капітальний ремонт проводиться виходячи з розрахунку 21 кв. метр загальної площі будинку, квартири на кожну особу, що має право на пільгу.

Відповідно до п.3 Порядку №565 для проведення безоплатного капітального ремонту особа, що має право на пільгу, подає до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за місцем свого постійного проживання і реєстрації письмову заяву за формою згідно з додатком 1.

Відповідно до п.4 Порядку №565 періодичність проведення безоплатного капітального ремонту визначається органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за місцем постійного проживання і реєстрації особи, що має право на пільги (далі - орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування), але не частіше одного разу на 10 років.

Відповідно до п.5 Порядку №565 для вирішення питання щодо проведення безоплатного капітального ремонту орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування утворює комісію у складі спеціалістів житлово-експлуатаційних і ремонтно-будівельних організацій, представників органу, що фінансує виконання ремонтних робіт (є головним розпорядником коштів місцевого бюджету), органу технічної інвентаризації та інших уповноважених осіб.

Відповідно до п.8 Порядку №565 За результатами обстеження будинку, квартири складаються дефектний акт, кошторисний розрахунок і визначається загальна вартість капітального ремонту.

Відповідно до п.10 Порядку №565 кошторисний розрахунок і вартість безоплатного капітального ремонту затверджуються рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за поданням комісії і не підлягають зміні.

Відповідно до п.16 Порядку №565 Фінансування витрат, пов`язаних з проведенням безоплатного капітального ремонту і складенням проектно-кошторисної документації, здійснюється за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у межах затверджених бюджетних призначень на відповідний рік.

Як встановлено судом, органом місцевого самоврядування після складання Акту обстеження технічного стану житлового приміщення квартири АДРЕСА_6 від 03.11.2023 року, згідно якого було встановлено, що квартира потребує безоплатного капітального ремонту в межах норм згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. №565 «Про затвердження Порядку проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, а також першочерговий поточний ремонт житлових будинків і квартир осіб, які мають на це право» було направлено лист до Міністра фінансів України Марченко С. та міністра соціальної політики України Жолнович О. з проханням розглянути питання щодо виділення із Держбюджету України на 2024 рік або 2025 рік коштів цільової державної субвенції бюджету Ужгородської територіальної громади на проведення капітального ремонту квартири ветерана війни, особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7 , згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №565. Згідно даного листа зазначено, що було складено дефектний акт та обраховано зведений кошторисний розрахунок вартості капремонту квартири на 1 січня 2024 року в сумі 235 000,00 грн.

Водночас, кошторисний розрахунок вартості безоплатного капітального ремонту на суму 235 000,00 грн. матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради №151 від 24.03.2025 року «Про затвердження вартості проведення капітального ремонту житла» вирішено: затвердити зведений кошторисний розрахунок вартості об?єкта будівництва «Капітальний ремонт квартири N? АДРЕСА_6 , що належить особі з інвалідністю внаслідок війни»(додаток 1); затвердити вартість безоплатного капітального ремонту квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належить особі з інвалідністю внаслідок війни (додаток 2).

Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва «Капітальний ремонт квартири N? 132 за адресою: АДРЕСА_8 , що належить особі з інвалідністю внаслідок війни», який є додатком №1 до рішення виконкому від 24.03.2025 №151 вартість будівельних витрат становить 225 166,00 грн.

Згідно вартості безоплатного капітального ремонту квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належить особі з інвалідністю внаслідок війни, який є додатком №2 до рішення виконкому від 24.03.2025 №151 вартість безоплатного капітального ремонту становить 157 080,00 грн.

Стаття 140 Конституції України встановлює, що Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно з ч.1 ст.144 Конституції України, Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

За змістом ст. 73Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

З огляду на наведені норми законодавства та з врахуванням принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року), слід дійти до висновку, що рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради №151 від 24.03.2025 року «Про затвердження вартості проведення капітального ремонту житла» є обов`язковим до виконання на відповідній території не тільки громадянами, підприємствами, установами та організаціями, але і самим органом місцевого самоврядування, який прийняв таке рішення.

З пояснень позивача, пояснень представника відповідача вбачається, що зазначене рішення станом на час звернення до суду та ухвалення рішення не було виконано відповідачем.

Обґрунтовуючи неможливість виконання свого ж рішення представник відповідача посилався на те, що на даний час відсутні кошти для фінансування даного ремонту.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч.2 ст. 92 Конституції виключно законами України встановлюються, зокрема, Державний бюджет України і бюджетна система України; система оподаткування, податки і збори; засади створення і функціонування фінансового, грошового, кредитного та інвестиційного ринків; статус національної валюти, а також статус іноземних валют на території України; порядок утворення і погашення державного внутрішнього і зовнішнього боргу; порядок випуску та обігу державних цінних паперів, їх види і типи.

Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу (частина перша статті 1 Бюджетного кодексу України (далі БК України)).

Відповідно до частини другої статті 4 БК України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Норма щодо надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв?язку, інших передбачених законодавством пільг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян, що включала видатки на проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, які мають таку пільгу згідно із Законом N?3551, існувала у частині п?ятій статті 102 БК України лише до 01.01.2017.

Тобто, починаючи з 01.01.2017 видатки на надання інших передбачених законодавством у пльг, зокрема на проведення безоплатного капітального ремонту житла громадянам, які мають таке право, включено до визначених статтею 91 БК України видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів. Вказане джерело покриття цих витрат на сьогодні залишається незмінним.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 7 Бюджетного кодексу вбачається, що бюджетна система України ґрунтується на таких принципах, зокрема, принцип самостійності - Державний бюджет України та місцеві бюджети є самостійними. Держава коштами державного бюджету не несе відповідальності за бюджетні зобов`язання органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 7 Бюджетного кодексу вбачається, що бюджетна система України ґрунтується на таких принципах, зокрема, принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження, зокрема: встановлення за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення; вирішення відповідно до законодавства питань про подання допомоги особам з інвалідністю, ветеранам війни та праці, сім`ям загиблих (померлих або визнаних такими, що пропали безвісти) військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) або відставку, особам з інвалідністю з дитинства, багатодітним сім`ям у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів; відведення зазначеним особам у першочерговому порядку земельних ділянок для індивідуального будівництва, садівництва та городництва.

Тобто, згідно із положеннями Бюджетного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеві бюджети є самостійними, що забезпечується закріпленням за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, правом відповідних місцевих рад самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети.

Питання виділення коштів на проведення безоплатного капітального ремонту житла особам, які мають таку пільгу згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має розглядатися місцевими органами виконавчої влади за рахунок виділених з місцевого бюджету коштів на зазначену мету. Зважаючи на переважання норм БК України у випадку колізії з іншим нормативно-правовим актом в частині регулювання бюджетних відносин, в питаннях фінансування проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу необхідно застосовувати саме норми БК України, а Порядку N?565, який є підзаконним нормативно-правовим актом та прийнятий як до набрання чинності БК України, так і проведення реформи децентрадізації, в тому числі і бюджетної. При цьому, застосування норм саме БК України не суперечить положенням Закону N?3551, який визначає одним з джерел фінансування видатків місцеві бюджети.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що під час прийняття рішення щодо виділення з місцевих бюджетів коштів на відповідні програми і заходи місцеві органи влади самостійно визначають обсяги необхідних видатків та порядок їх використання.

Отже, Бюджетним кодексом України, норми якого є переважаючими в питаннях врегулювання бюджетних відносин, та Законом України «Про місцеве самоврядування», який є актом вищої юридичної сили щодо норм Прядку N?565, визначено як джерела фінансування видатків на проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, так і компетенцію суб?єктів для реалізації такої пільги.

З огляду на викладене, враховуючи, що кошти на проведення капітального ремонту житла квартири АДРЕСА_6 міською радою не виділені, позивачу не виплачені, суд приходить до висновку, що вартість будівельних витрат у сумі 225 166,00 грн. підлягають стягненню з відповідача Ужгородської міської ради на користь поивача , таким чином задовольняючи в цій частині позовні вимоги частково.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, позивач зазначав, що протиправною бездіяльністю Виконавчого комітету Ужгородської міської ради йому було завдано моральну шкоду, так як незабезпечення його житловою площею протягом понад двох років з дня взяття на квартирний облік призвело до того, що він і надалі продовжує чекати своєї черги, проживає у однокімнатній квартирі, яка має незадовільний стан разом з мамою та окрім того він був змушений відстоювати своє право протягом двох років у судових інстанціях.

Протягом цього часу він сподівався на шанобливе ставлення зі сторони субєкта владних повноважень, захист органів влади в справі , проте дані очікування не справдились, чим також було завдані значні душевні страждання, яких зазнав у зв`язку з протиправною бездіяльністю субєкта владних повноважень, відчуттям приниження, усвідомлюючи, що суб`єкт владних повноважень, спрямовує свою діяльність, не на захист його прав та законних інтересів, а навпаки проти нього, громадянина України, людини з інвалідністю, створюючи своїми протиправними діяннями (бездіяльністю) перешкоди в досягання ним бажаного результату.

Позивач вказує, що розмір завданої йому моральної шкоди складає 2 765 000,00 грн.

Положеннями статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

З урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Як було зазначено вище, задовольняючи частково позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, Закарпатський окружний адміністративний суд у справі № 260/3240/23 рішенням від 11.07.2023 року визнав протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо неналежного розгляду звернення/заяви ОСОБА_1 від 20.04.2023 року, у Порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565 та зобов`язав Виконавчий комітет Ужгородської міської ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 20.04.2023 року, щодо проведення безоплатного капітального ремонту квартири за адресою: АДРЕСА_7 , відповідно до процедури, визначеної Порядком проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, а також першочерговий поточний ремонт житлових будинків і квартир осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 565, з урахуванням висновків суду.

Окрім того, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025 року у справі №260/4753/24 апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ужгородської міської ради залишено без задоволення. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 року, яким визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у складані та затвердженні кошторису на капітальний ремонт з місцевого бюджету у Порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565, зобов`язано Виконавчий комітет Ужгородської міської ради відповідно до пункту 8 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п.п. 2, 3, 5-11 Порядку проведення безоплатного капітального ремонту власних житлових будинків і квартир осіб, що мають право на таку пільгу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565, скласти та затвердити кошторис на капітальний ремонт з місцевого бюджету щодо проведення безоплатного капітального ремонту квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7 , залишено без змін.

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт протиправної бездіяльності Виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо неналежного розгляду звернення/заяви ОСОБА_1 , а також щодо відмови ОСОБА_1 у складані та затвердженні кошторису на капітальний ремонт з місцевого бюджету у Порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 565.підтверджений судовими рішеннями ( справа № 260 / 3240/23 та справа № 260/4753/24 ) і не підлягає доведенню.

У пунктах третьому та четвертому постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому саме полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Таким чином, моральна шкода є категорією об`єктивною, тому, встановлюючи факт наявності такої шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які зумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілого (почуття, емоції), а й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення усталеного для даної особи способу життя, життєдіяльності.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, позивач зазначав, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача він зазнав втрат немайнового характеру у виді душевних страждань, психологічного навантаження, втрати емоційної стабільності через тривогу за подальшу долю, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті дев`ятому постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам також роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Установивши, що орган державної влади, допустив протиправну бездіяльність, що підтверджується рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 року, у справі №260/3240/23, яке набрало законної сили , та рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 року, у справі № 260/4753/24 ,яке в свою чергу є преюдиційним для вирішення даного спору, суд дійшов того висновку, що вказаними діями органу державної влади позивачу завдано моральну шкоду, оскільки це призвело до переживань, нервозності, моральних страждань. Окрім того, як зазначає позивач, він був змушений відстоювати своє право протягом двох років у судових інстанціях.

Отже, з урахуванням законодавчо закріпленого обґрунтування і підстав стягнення моральної шкоди, а також те, що матеріалами справи доведено протиправність дій органу державної влади, а саме Виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо неналежного розгляду звернення/заяви ОСОБА_1 , суд вважає, що у даній справі позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнути на користь ОСОБА_1 45 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди за рахунок Виконавчого комітету Ужгородської міської ради.

Визначаючи розмір морального відшкодування, та керуючись принципом розумності та справедливості, суд виходить із встановлених у даній справі обставин, враховує характер, тяжкість, тривалість моральних страждань позивача та їх наслідки.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргу ментів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМ України, оскільки сторони звільненні від сплати судових витрат.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 1173,1174 ЦК України, ст.ст. 34, 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (місце знаходження: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану майнову шкоду у розмірі 225 166,00 (двісті двадцять п`ять тисяч сто шістдесят шість гривень 00 коп.) грн.

Стягнути з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (місце знаходження: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану моральну шкоду у розмірі 45000,00 (сорок п`ять тисяч гривень 00 коп.) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач Виконавчий комітет Ужгородської міської ради (місце знаходження: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Поштова, 3, );

Дата складення повного тексту рішення 29.08.2025 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца