Справа №464/6547/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2025 року м. Львів
Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Кітова О.В.,
за участі секретаря судового засідання Петрушки І.С.,
відповідача ОСОБА_1 ,
рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.07.2025 позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВЕЛТЛІНЕР» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ВЕЛТЛІНЕР» 38547 (тридцять вісім тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 94 копійки матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ВЕЛТЛІНЕР» понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

В ході розгляду справи представником позивача заявлено про наявність у позивача судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу (попередній (орієнтовний) розрахунок 15000 грн.), докази понесення яких буде надано до судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

15.07.2025 від представника позивача адвоката Москалюк Т.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у даній справі, у якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ВЕЛТЛІНЕР» витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок) та 423,00 грн. витрат на поштові відправлення.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач у судовому засіданні не заперечив щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення з нього на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. та 423,00 грн. витрат на поштові відправлення.

Третя особа Приватне акціонерне товариство «СК «ПЗУ Україна» (уповноважений представник) у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та матеріали цивільної справи, заслухавши позицію відповідача, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із урахуванням наведених норм та викладених обставин, оскільки питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішено при ухваленні рішення та представником позивача зроблено відповідну заяву про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи ним буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Поряд з вказаним необхідно наголосити увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Вказане висловлено у постановах Верховного Суду від 26.01.2022 справа №127/1415/20, від 03.08.2022 справа №569/1159/20, від 04.08.2022 справа №761/20215/19.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія ВЕЛТЛІНЕР» з метою представництва своїх інтересів у даній справі уклало Договір про надання правової (правничої) допомоги від 05 січня 2021 року з Адвокатським об`єднанням «Волощук та партнери», та договір про надання правової допомоги від 24 вересня 2024 року, який був укладений між Адвокатським об`єднанням «Волощук та партнери» та ПрАТ «Велтлінер».

Згідно з Додатковою угодою №1 від 24.09.2024 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 24.09.2024 року було погоджено фіксовану вартість адвокатських послуг за ведення справи в суді першої інстанції, яка складає 8000,00 грн (вісім тисяч гривень 00 копійок).

Як передбачено п. 7 Додаткової угоди №1, оплата за надані правові послуги здійснюється на підставі акту здачі-приймання фактично наданих правових послуг. Відповідну суму було сплачено в повному обсязі, що підтверджується Актом здачі приймання фактично наданих правових послуг від 08.07.2025 року.

Правничу допомогу Позивачу в суді надавав адвокат Москалюк Тетяна Віталіївна (представник АО "Волощук та партнери"), яка надала ПрАТ «ВЕЛТЛІНЕР» консультацію щодо правової позиції, прав та обов`язків, юридичних наслідків, пов`язаних з розглядом справи, знайомилася з матеріалами справи у суді, підготовила та подала до суду позовну заяву, підготовила та подала пояснення до суду, написала адвокатські запити, супровідні заяви до суду. Москалюк Т.В., як представник, також брала участь у судових засіданнях. Надання правничої допомоги ПрАТ «ВЕЛТЛІНЕР» адвокатом Москалюк Т.В. в суді першої інстанції підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката та витрат на поштові відправлення під час розгляду цивільної справи №461/6547/24, складність самої справи, обсяг наданих адвокатських послуг, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду, визнання відповідачем розміру заявлених позивачем судових витрат, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн та 423,00 грн. витрат на поштові відправлення.

Керуючись ст.ст.258, 259, 264, 265, 270 ЦПК України,

у х в а л и в:

заяву представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВЕЛТЛІНЕР» - адвоката Москалюк Тетяни Віталіївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ВЕЛТЛІНЕР» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок та 423 (чотириста двадцять три) гривні 00 копійок витрат на поштові відправлення.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВЕЛТЛІНЕР» (адреса місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 1В, 4 поверх; );

відповідач ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );

третя особа Приватне акціонерне товариство «СК «ПЗУ Україна» (адреса: 04053, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 40; ).

Повний текст рішення складено та підписано 12.08.2025.

Головуючий суддя Олександр КІТОВ