Єдиний унікальний номер судової справи: 485/288/25
Номер провадження 22-ц/812/1482/25
У Х В А Л А

15 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Крамаренко Т.В.

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 року, ухваленого по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості та моральної шкоди за невиконання договірного зобов`язання,

в с т а н о в и в:

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості та моральної шкоди за невиконання договірного зобов`язання, задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» на користь ОСОБА_1 , 37,56 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 01 січня 2014 року за 2018 рік та 0,67 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також відмовлено позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, 10 липня 2025 року ОСОБА_1 подала через відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження. При цьому, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 липня 2025 року підстави, наведені ОСОБА_1 в клопотанні щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 року, визнано неповажними. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано у строк, що не може перевищувати десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали надати заяву про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску, з наданням доказів поважності. Також витребувано з Снігурівського районного суду Миколаївської області цивільну справу № 485/288/25.

11 серпня 2025 року від позивачки ОСОБА_1 до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява про усунення недоліків разом із клопотанням про поновлення строку на подачу апеляційної скарги.

Як на поважність причин пропуску строку, ОСОБА_1 в своєму клопотанні вказувала на те, що копію повного тексту оскаржуваного судового рішення вона отримала офіційним поштовим зв`язком АТ «Укрпошта» та ознайомилась з його змістом 04 червня 2025 року.

Також зазначала про те, що нею був пропущений строк на подачу апеляційної скарги також через те, що оскільки на сьогоднішній день вона офіційно не працевлаштована, у зв`язку з чим не мала змоги оплатити судовий збір.

Вивчивши клопотання про поновлення строку, подане нею на виконання ухвали Миколаївського апеляційного суду від 21 липня 2025 року, колегія суддів вважає, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з частиною першою статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та в визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

- на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

- на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Суд застосовує при розгляді справ і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

ЄСПЛ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Водночас не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ в справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Право на доступ до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк (рішення ЄСПЛ у справі «Мікулова проти Словаччини» від 06 грудня 2005 року).

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 14 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Питання щодо вручення судового рішення врегульовано статтею 272 ЦПК України, статтею 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та статтею 251 Кодексу про адміністративне судочинство України (далі - КАС України).

Частинами п`ятою, шостою статті 272 ЦПК України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі - в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, - або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Отже, визначальним для унормування початку перебігу строку на апеляційне оскарження є вручення повного судового рішення.

Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

17 серпня 2021 року Вища рада правосуддя рішенням № 1845/0/15-21 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).

У газеті «Голос України» від 04 вересня 2021 року № 168 (7668) Вища рада правосуддя опублікувала оголошення про початок функціонування трьох таких підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет»; «Електронний суд»; підсистема відеоконференцзв`язку.

Пункт 110 розділу V «Перехідні положення» Положення про ЄСІТС визначає, що підсистеми (модулі) ЄСІТС, зазначені в розділі III цього Положення, починають функціонувати через 30 днів із дня опублікування Вищою радою правосуддя в газеті «Голос України» та на вебпорталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля).

05 жовтня 2021 року є датою початку функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний Суд», підсистема відеоконференцзв`язку.

Відповідно до пункту 3 розділу І Положення про ЄСІТС Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) - це сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу в судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС.

Згідно із підпунктом 5.8 пункту 5 розділу І Положення про ЄСІТС офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.

Відповідно до пункту 8 Положення про ЄСІТС підсистема «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (https://cabinet.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав. Доступ користувачів до підсистем (модулів) ЄСІТС, окрім Електронного кабінету, також може забезпечуватися за допомогою сервісу обміну даними між відповідними підсистемами (модулями) ЄСІТС та іншими інформаційними системами.

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС у добровільному порядку (пункт 10 Положення про ЄСІТС).

Аналогічні приписи містяться у частині шостій статті 14 ЦПК України.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували «Електронний кабінет», суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до «Електронного кабінету» таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи (пункт 24 Положення про ЄСІТС).

Абзацами другим та п`ятим пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що до «Електронних кабінетів» користувачів надсилаються в передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи в справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувана (підписувачів), чи в вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Отже, процесуальним законодавством, чинним на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено два способи надсилання судового рішення - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа до електронного кабінету засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Вимога про надіслання судового рішення через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС.

Надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 частини шостої статті 272 ЦПК України. У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим.

Надсилання відповідних процесуальних документів на електронну адресу сторони в справі, вказану в документах, що подавались до суду, не заборонено, однак такі дії не можуть замінити належне надсилання учаснику судового рішення у порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Апеляційним судом встановлено, що 10 липня 2025 року ОСОБА_1 подала до Миколаївського апеляційного суду через відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» апеляційну скаргу на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 року разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Як на підставу поновлення строку, ОСОБА_1 в своєму клопотання посилалась на те, що копію рішення суду вона отримала офіційним поштовим зв`язком АТ «Укрпошта» та ознайомилась з його змістом 04 червня 2025 року, а тому просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Апеляційний суд в ухвалі від 21 липня 2025 року визнав наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду неповажними та встановив, що адвокат Зачепіло З.Я., яка здійснює представництво інтересів позивачки ОСОБА_1 у даній справі, має зареєстрований кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС.

19 травня 2025 року о 15 год 01 хв рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 року, було направлено до електронного кабінета адвоката Зачепіло З.Я., що підтверджується відомостями, що містяться у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС.

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (частина сьома статті 14 ЦПК України).

Вказана інформація збережена автоматично та не може бути відкоригована.

Згідно з пунктом 17 розділу III Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пунктів 26, 28 розділу III Положення про ЄСТС електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС; дата та час підписання документа в Електронному суді, а також дата та час його надсилання автоматично зберігаються і не підлягають корегуванню.

До того ж, апеляційний суд звертає увагу на те, що вибір адвоката, який надаватиме професійну правничу допомогу, зокрема у формі представництва інтересів в суді, є правом особи (позивача), але правом, яке передбачає також настання відповідних юридичних наслідків (як процесуального характеру, так і в матеріально-правовому спорі, переданого на розгляд суду), передовсім для позивача. Незнання цього не звільняє від настання цих наслідків.

Для суду наявність представника позивача у судовому процесі має ті самі процесуальні наслідки, що й участь безпосередньо позивача. Позивач може брати участь одночасно з представником, зокрема й отримувати судові рішення та інші процесуальні документи.

Участь представника дає суду достатні підстави комунікувати з ним у визначений процесуальним законом спосіб, що, відтак, впливає на реалізацію прав та обов`язків особи, інтереси якої цей представник (адвокат) репрезентує.

З урахуванням вищенаведеного, належне надсилання судом першої інстанції 19 травня 2025 року копії судового рішення представнику позивачки - адвокату Зачепіло З.Я. із застосуванням ЄСІТС, дає достатні підстави вважати про обізнаність ОСОБА_1 щодо результатів розгляду справи за її позовом саме з 19 травня 2025 року.

За такого, підстави пропуску ОСОБА_1 строку з огляду на отримання нею рішення суду 04 червня 2025 року не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

Крім того, позивачкою не спростовано факту отримання її представником адвокатом Зачепіло З.Я. копій оскаржуваного рішення 19 травня 2025 року через систему «Електронний суд» не спростовував.

Також, не заслуговують на увагу суду посилання в клопотанні про поновлення строку на те, що строк позивачкою також прощено через відсутність матеріальної можливості вчасно сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_1 мала змогу звернутись до апеляційного суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення до ухвалення рішення суду у справі.

А крім того, інших поважних причин пропуску строку, з наданням доказів поважності ОСОБА_1 , після залишення апеляційної скарги без руху, у встановлений строк не надало.

За такого, у поновленні пропущеного процесуального строку на оскарження рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 року та у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати неповажними причини пропуску строку, викладені ОСОБА_1 в клопотанні від 11 серпня 2025 року на апеляційне оскарження рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 року, ухваленого по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості та моральної шкоди за невиконання договірного зобов`язання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова