Справа № 459/726/25
Провадження № 2/459/181/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мельникович М. В.,

з участю секретаря судового засідання Лель Г. В.,

представника позивачки (у режимі відео конференції) Білик Р. О.,

представника відповідача Бруха А. О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом, поданим адвокатом Білик Романною Олегівною в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,з участю третіх осіб: Кам`янкоБузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, служба у справах дітей Кам`янкоБузької міської ради про визнання батьківства

У С Т А Н О В И В:

Представник позивачки адвокат Білик Романна Олегівна в інтересах ОСОБА_1 через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулась із позовом до ОСОБА_2 ,з участю третіх осіб: Кам`янкоБузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, служба у справах дітей Кам`янкоБузької міської ради про визнання батьківства, у якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також представник позивача просила зобов`язати Кам`янка-Бузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального Управління юстиції внести зміни до актового запису №36 від 25 лютого 2022 року, складеного Кам`янка-Бузьким ВДРАЦС у Львівському районі Львівської області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Львова Львівської області, вказавши прізвище " ОСОБА_4 ", власне ім`я дитини, по батькові, дату народження, місце народження - залишити без змін, в графі «батько» записати « ОСОБА_2 », громадянин України, запис в графі "мати" - залишити - без змін та видати нове Свідоцтво про народження на прізвище ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову представник зазначила, що у березні 2021 року через сайт знайомств позивачка познайомилася із ОСОБА_2 , і з того часу між ними склалися романтичні стосунки. Вони спілкувалися як телефоном, так і під час особистих зустрічей, обговорювали плани на спільне життя та майбутню сім`ю. У травні 2021 року ОСОБА_1 дізналася про вагітність і повідомила відповідача про майбутню дитину. Однак, відповідач не проявив належної підтримки та перестав спілкуватися, уникав зустрічей і телефонних розмов, що спричинило емоційне та фізичне напруження для матері. ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_3 . В органах державної реєстрації актів цивільного стану запис про батька дитини зроблено було, виходячи зі слів матері. В процесі виховання та розвитку дитини у неї було встановлено діагноз затримки розвитку, що підтверджується висновком комплексної психолого-педагогічної оцінки від 01 квітня 2024 року. Дитина має значні проблеми із соціальною взаємодією, комунікацією, поведінкою та потребує постійного догляду, спеціальних корекційних занять і реабілітаційних курсів. Через це позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та фактично забезпечує її розвиток та лікування самостійно. Представник позивача зазначає, що відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, і такі відомості збираються у відповідності до Цивільного процесуального кодексу. Оскільки на момент народження дитини ОСОБА_1 у шлюбі не перебувала, батьківство дитини може бути встановлене лише за рішенням суду. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити.

Ухвалою від 14.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

18.03.2025 від представника відповідача адвоката Бруха А. О. надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача зазначив, що на момент зачаття та народження дитини відповідач перебував на військовій службі та не мав постійної можливості контактувати з позивачкою. Представник відповідача зуважив, що позивачка звернулася до суду з позовом лише через три роки після народження дитини, не надавши пояснень причин такої затримки. Погіршення відносин з відповідачем після народження дитини пояснюється сумнівами останнього щодо свого батьківства, а не відмовою виконувати батьківські обов`язки. Відповідач не заперечує щодо проведення експертизи ДНК для встановлення батьківства, однак наголошує, що результати такої експертизи не є беззаперечним доказом, і у разі підтвердження батьківства, вони можуть бути оскаржені через можливі похибки або інші обставини.

Ухвалою суду від 08.04.2025р. у даній справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чи це виключається? Провадження у даній справі було зупинено.

19.05.2025 на адресу суду надійшла цивільна справа та клопотання судового експерта №СЕ-19/114-25/9910-БД/Кл-1 від 12.05.2025 про направлення осіб для відібрання зразків букального епітелію та оплати рахунку за проведення молекулярно-генетичної експертизи .

03.07.2025 на адресу суду надійшов висновок експерта від 26.06.2025 №СЕ-19/114-25/9910-БД від Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Ухвалою від 03.07.2025 було поновлено провадження у даній справі.

10.07.2025 представник позивачки через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулась із клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачкою ОСОБА_1 . Пояснила, що між позивачкою та нею було укладено договір про надання правової допомоги, а її повноваження підтверджуються ордером. Адвокат зазначила, що надала позивачці комплекс правничих послуг: складення та подача позовної заяви, готування клопотання про проведення судово-генетичної експертизи, брала участь у судових засіданнях. Загальна вартість наданої допомоги склала 10 000 грн, що підтверджується розрахунком та актом приймання-передачі послуг. Окрім цього, на підставі ухвали суду від 8 квітня 2025 року було проведено судово-генетичну експертизу у Львівському НДЕКЦ МВС України, витрати на яку позивачка сплатила у сумі 16 090,49 грн, що підтверджується квитанціями. Також позивачка понесла витрати на сплату судового збору у сумі 968,96 грн. Серед іншого представник зазначила, що ці витрати були необхідні для захисту прав позивачки, є обґрунтованими та фактичними, і тому підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 у порядку ст. 133, 137 та 141 ЦПК України. З огляду на викладене, представник позивачки просила суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу 10 000 грн, витрати за проведення експертизи 16 090,49 грн та сплачений судовий збір 968,96 грн.

12.08.2025 представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що враховуючи висновки експертизи відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

В підготовчому судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити, посилаючись на мотиви, що аналогічні викладеним у позовній заяві та вирішити питання судових витрат.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні повідомив, що відповідач визнає себе батьком ОСОБА_3 та не заперечує щодо задоволення позову. Разом із тим, витрати понесені позивачкою на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень, вважає занадто завищеними та неспівмірними зі складністю справи.

Від третіх осіб: Кам`янкоБузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, служба у справах дітей Кам`янкоБузької міської ради надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі.

За ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

У даній справі у відповідності до ст. 200 ЦПК України суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її матір`ю записана - ОСОБА_1 , а батьком ОСОБА_6 , запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (зі слів матері), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 6 ( а. с. 24-25).

Відповідно до Висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 01 квітня 2024 року дитина ОСОБА_3 має проблеми із соціальною взаємодією: соціальна ізоляція уникає контактів з іншими, охочіше грається одна, аніж з однолітками, грається поряд з однолітками проте не взаємодіє з ними; обмежена міжособистісна взаємодія обмежена соціальна посмішка та зоровий контакт(дивиться вбік, повз людей), отримує задоволення від сенсорних ігор та ігор, що вимагають фізичного контакту і іншими, проте відчуває труднощі з регламентованою соціальною поведінкою; соціально невибіркова поведінка у ранньому віці не відчуває тривоги в присутності незнайомих людей та у разі ізоляції від батьків; проблеми з соціальними навичками не вміє розпочинати та підтримувати взаємодії з однолітками, хоча добре вміє взаємодіяти з дорослими; стереотипії незвичайні повторювальні рухи такі як плескання в долоні у разі збудження, блукання, розгойдування тіла, хитання головою, напруження тіла, скрегіт та клацання зубами, схрещення пальців, кривляння, біг туди і назад, щипання шкіри); соматосенсорні порушення надмірна нетипова тяга до крутіння, розгойдування, лоскоту, обертання, похитування, стрибків; відсутність своєчасної реакції на вербальне звернення, наприклад не реагує коли хтось називає по імені, говорить до неї; тактильне відчуження та крайнє неприйняття вмивання обличчя, чищення зубів, розчісування волосся та обрізання нігтів; порушення сну проблеми з засинанням, ходіння у сні, раннє прокидання; порушення комунікації повна відсутність або суттєва обмеженість розмовного мовлення, висловлювання думок т бажань за допомогою жестів;атипова вокалізація або мовлення дивний лексикон, створення власної мови; Гіперактивність, дратівливість, низька толерантність до фрустрації, збудження, істерики, агресивність, агресивність до себе (а. с. 14-23).

Згідно з висновком експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/114-25/9910-БД від 26.06.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ймовірність даної події складає 99, 999 % (а. с. 105-115).

При ухваленні рішення суд керується наступними нормами чинного законодавства України.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно із ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ч. 3 ст. 128 СК України).

Згідно із ч. 2 і ч. 4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-4 (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, буквального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Як зазначалося вище, згідно з висновком експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/114-25/9910-БД від 26.06.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ймовірність даної події складає 99, 999 %

Дослідивши висновок судової молекулярно-генетичної експертизи № № СЕ-19/114-25/9910-БД від 26.06.2025 суд вважає його повним, обґрунтованим і таким, що не викликає сумніву у його правильності, а отже даний висновок експерта є належним і допустимим доказом у даній справі. Зазначений висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даній справі після проведеної експертизи відповідач заявлений позов визнав, свого батьківства не заперечував.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач визнає себе батьком ОСОБА_3 , про що свідчить подана заява його представника, повноваження якого не обмежуються згідно ордеру серії ВС №1352225, суд визнає факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_1 ..

Згідно із ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до пп.20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/2 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно із пп.2.13.1 п.2.13 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду (пп. 2.16.4 п. 2.16 розділу ІІ Правил).

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про необхідність внесення змін в актовий запис про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказавши в графі "батько" - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано: акт надання-прийому послуг від 05.03.2025, довідку про витрати на проведення молекулярно-генетичної експертизи від 11.06.2025 у розмірі 16 090,49 грн, копію квитанції про оплату молекулярно-генетичної експертизи від 11.06.2025 у розмірі 16 090,49 грн, рахунок №15/25 від 05.03.2025 про оплату наданих послуг у розмірі 10 000грн, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1322 від 26.03.2008.

Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом.

Проте, варто зауважити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 у справі N 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

В судовому засідання представник відповідача та представник позивача погодились на часткове відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 гривень

Відтак, враховуючи вищевикладене, перевіривши зміст наведених документів, суд дійшов до висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу слід задовольнити частково та стягнути з відповідача понесені нею витрати у розмірі 5 000,00 гривень, що буде відповідати критеріям розумності, співмірності та справедливості.

Щодо розміру судового збору, що підлягає до стягнення, суд керується частиною 1 статті 142 ЦПК України, де зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією №0510-5250-6836-2076 від 10.03.2025, а решту суми судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265,268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Виключити відомості про ОСОБА_6 , громадянина України, як батька з актового запису №36 від 25.02.2022, вчинений Кам`янка-Бузьким ВДРАЦС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести зміни в актовий запис №36 від 25.02.2022, вчинений Кам`янка-Бузьким ВДРАЦС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказавши в графі "батько" - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень та за витрати за проведення експертизи в сумі 16 090 (шістнадцять тисяч дев`яносто) гривень 49 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 22.08.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ),

Третя особа: Кам`янкоБузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, адреса: Львівська область, м. Кам`янка-Бузька, вул. Незалежності, 29),

Третя особа: Служба у справах дітей Кам`янкоБузької міської ради (, адреса: Львівська область, м. Кам`янка-Бузька, вул. Шевченка,2)

Суддя: М. В. Мельникович