Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/428/25
Єдиний унікальний №733/1302/25
Рішення

Іменем України

15 серпня 2025 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого судді Вовченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Мошенець Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Сакун І.А. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та частину земельної ділянки, площею 0,0679 га, кадастровий номер 7 421710100:01:007:1115, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Просила також стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 07 грудня 2001 року сторони уклали шлюб, який , 19 вересня 2018 року рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області (справа № 733/943/18 ) шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі сторони набули право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0,067 га . Оскільки зазначений будинок набутий сторонами в період шлюбу за спільні кошти, то він є спільною сумісною власністю подружжя, а отже повинно бути розділене між ними.

Земельна ділянка, одержана громадянином у приватну власність шляхом приватизації, є його особистою власністю. Водночас, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку , будівлі , споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно відмовляється здійснити поділ даного нерухомого майна, а тому позивач змушена звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідач відзиву в установлений законом термін на позовну заяву не подав.

Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява представника позивача адвоката Сакун І.А. , відповідно до якої просить розгляд справи здійснювати без участі позивача та її представника, позов задовольнити, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 968,96 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений , в тому числі і шляхом поміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади України , у судове засідання повторно не з`явився, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та ухвалює рішення за наявними у справі доказами.

Ухвалою Ічнянського районного суду від 03 липня 2025 року відкрито провадження та визначено, що справу слід розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.За клопотанням представника позивача витребувано від Ічнянської міської ради копію рішення №1247-VІІІ від 24.01.2025 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачу земельних ділянок у власність та приватного нотаріуса Варзагер Л.Ф. копії договору купівлі-продажу жилого будинку від 20.01.2004 року.

Витребувані документи надійши до суду 24.07.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, та і кожного доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 грудня 2001 року. 19 вересня 2018 року рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області (справа № 733/943/18 ) шлюб між сторонами розірвано (а.с.5).

Під час шлюбу, за спільні кошти , у 2004 році ними придбаний будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який, за їхньою спільною згодою, було зареєстровано за відповідачем.

У 2005 році відповідачу передано у власність земельну ділянку, площею 0,0679 га з кадастровим номером :01:007:1115, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), право власності на яку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване 10.02.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог представником Позивача подано до суду: інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта за № 430745072 від 10.06.2025, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-994586866 та Довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 13.06.2025.

Згідно рішення Ічнянської міської ради №1247-VІІІ від 24.01.2025 року ОСОБА_2 безоплатно у власність передано земельну ділянку, загальною площею 0,0679 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ,кадастровий номер :01:007:1115.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за №84 встановлено, що 20 січня 2004 року ОСОБА_2 купив у ОСОБА_3 житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.32).

Відтак, зазначена позивачем земельна ділянка, плошею 0,0679 га , що розташована за

адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:007:1115, та житловий будинок господарськими будівлями та спорудами, що розташований на ній належить на праві спільної сумісної власності, оскільки набута за час перебування у шлюбі.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що основними засадами (принципами) цивільного законодавства, зокрема є: верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України та ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Суд приходить до висновку, що спірне нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, тобто наявні законні підстави для визнання за ними по 1/2 частині житлового будинку та частини земельної ділянки , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0679 га , кадастровий номер :01:007:1115.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

14.08.2025 представником позивача Сакун І.А. подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 12 000 грн.

Так, на підтвердження наведених аргументів про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником Позивача подано суду: ордер про надання правничої допомоги від 10.06.2025, договір про надання правничої допомоги №б/н від 10.06.2025, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги з детальним описом наданих послуг, відповідно до якого позивачу надано послуги, оцінені у розмірі 12 000 грн: підготовка, написання та подання до Ічнянського районного суду позовної заяви про поділ спільного майна подружжя, підготовка та подання адвокатських запитів, з питань, що стосуються предмету договору, збір доказів, представництво інтересів в судових засіданням, акт здачі-приймання наданих послуг від 13.08.2025 року.

З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідач заперечень щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу не надав.

Згідно п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар у адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 07.09.2023 року у справі №202/8301/21, наголошується, що при визначенні розміру відшкодування витрат на професійну правову допомогу суд повинен ураховувати складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг і витрачений адвокатом час на їх надання, а не лише дані, наведені в акті приймання-передачі наданих адвокатом послуг.

З огляду на наведене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, задоволення позовних вимог, співмірність понесених витрат із ціною позову, значення справи для сторін, вимоги розумності і справедливості, відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про

наявність підстав для задоволення вимог представника позивача про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в розмірі 12 000 грн.

П.3 Додаткової угоди про надання правової допомоги від 10.06.2025 року передбачено, що сплата узгодженої сторонами суми гонорару здійснюється клієнтом не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Позивач дійсно отримала правову допомогу від адвоката Сакун І.А. , а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.

Зазначений розмір витрат на правову допомогу суд вважає належним та співмірним із характером правовідносин та складністю справи.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача стягується судовий збір в розмірі 968, 96 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 81, 247,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , право приватної власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0679 га , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:007:1115, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. 00 коп., а всього 12 968 (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн.96 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

представник позивача: адвокат Сакун Інна Анатоліївна, свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000489.

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено та підписано 15 серпня 2025 року.

Суддя А. В. Вовченко