Справа № 496/2040/24
Провадження № 2-п/496/25/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Сурженко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення,

УСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 25.11.2024 року задоволено позов АТ «Сенс Банк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501255441 від 10.07.2020 року у розмірі 49621 грн 62 к. та судовий збір у розмірі 3028 грн.

15.05.2025 року адвокат Шиєнков Я.Є., який діє від імені та в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою, в якій просить поновити ОСОБА_1 строк на перегляд заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25.11.2024 року по справі № 496/2040/24, скасувати заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25.11.2024 року по справі № 496/2040/24 за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

При цьому посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду даної справи. З конверту та довідки, яка прикріплена до конверту, вбачається, що судова повістка (ухвала, інші документи) повернуто відправнику (суду) за закінченням терміну зберігання. Повернення повістки про виклик до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування учасника справи про час і місце розгляду, про що вказано Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 року по справі № 752/24739/19. Зважаючи на те, що відповідач не отримував копію позовної заяви з додатками, що унеможливило подати відзив на захист своїх прав у суді, а тому в розумінні ст. 6 Конвенції про захист про захист прав людини і основоположних свобод порушено принцип доступу до справедливого суду. Окрім того, з матеріалів справи вбачається неповнота наданих позивачем доказів. Так, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що між АТ «Альфа Банк» та відповідачем виникли правовідносини щодо споживчого кредитування. Разом з тим, з огляду на досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, на бланку АО юридичної компанії «Аuxilium» АТ «Сенс Банк» вимагає від відповідача протягом 30 днів погасити заборгованість у розмірі простроченого боргу. Водночас, позивач не надає жодного документу про те, що АТ «Альфа Банк» змінило назву на АТ «Сенс Банк» та не надає жодного документу про повноваження підписанта цієї досудової вимоги, про що вбачається з опису вкладення. Отримуючи таку досудову вимогу відповідач, який є споживачем, не може в повній мірі розібратися, хто є кредитором станом на день отримання цієї досудової вимоги, тому що споживач не отримав підтверджуючі документи про зміну назви банку, який видав споживчий кредит. Зі змісту прохальної частини позову вбачається загальний розмір заборгованості, але з змісту позову та розрахунку заборгованості вбачаються три позиції по яким сформовано розмір заборгованості, це: тіло кредиту, відсотки, комісія за обслуговування кредиту. При цьому, представник заявника, посилаючись на норми Закону України «Про споживче кредитування» вважає, що заборгованість за комісією є нікчемною та стягненню не підлягає. Пропуск строку на перегляд заочного рішення представник заявника обґрунтовує тим, що про наявність згаданого судового рішення відповідач дізнався лише 27.04.2025 року з відкритого виконавчого провадження щодо його примусового виконання. 28.04.2025 року відповідач через свого представника звернувся до суду із заявою про отримання копії заочного рішення та ознайомлення з матеріалами справи № 496/2040/24. 06.05.2025 року він, як представник відповідача, отримав копію заочного рішення та зробив фотокопії матеріалів справи.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, а від його представника Шиєнкова Я.Є. через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява, в якій він просить суд розглянути заяву про перегляд заочного рішення без його участі та участі заявника, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник АТ «Сенс Банк» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання за участю адвоката Рудницького Ю.І. або адвоката Альховської І.Б. в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, у випадку неявки відповідача чи його представника в судове засідання не наполягають на проведенні судового засідання в режимі відеоконференції та просять проводити судове засідання за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 283 ЦПК України встановлено, що відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Представник заявника просить суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25.11.2024 року по справі № 496/2040/24 посилаючись на те, що 27.04.2025 року відповідач дізнався про відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного заочного рішення. При цьому відповідач не був належним чином повідомлений про місце, дату, час розгляду даної справи та не отримував копії позовної заяви з додатками. 28.04.2025 року відповідач через свого представника завернувся до суду із заявою про отримання копії заочного рішення від 25.11.2024 року та ознайомлення з матеріалами справи № 496/2040/24. 06.05.2025 року представник заявника отримав копію заочного рішення та зробив фотокопії матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення суду від 25.11.2024 року направлялось на адресу відповідача, проте поштове повідомлення про отримання вказаного рішення відсутнє.

Відповідно до заяви представника заявника ОСОБА_1 Шиєнкова Я.Є., яка сформована в системі «Електронний суд» 28.04.2025 року та зареєстрована 29.04.2024 року, адвокат Шиєнков Я.Є. отримав копію заочного рішення суду від 25.11.2024 року та ознайомився з матеріалами справи 06.05.2025 року, а 15.05.2025 року через підсистему «Електронний суд» від нього надійшла заява про перегляд заочного рішення суду.

На підставі вищевикладеного суд вважає можливим поновити представнику заявника строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Водночас, ч. 1 ст. 288 ЦПК України встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, вирішуючи питання про скасування заочного рішення суд повинен встановити поважність причини неявки відповідача в судові засідання, наявність доказів, на які посилається відповідач, та які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд зазначає, що у відповідності до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 двічі: 14.08.2024 року та 25.11.2024 року викликався судом в судові засідання: перший раз рекомендованою кореспонденцією, а другий шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті суду.

У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.05.2023 року у справі № 569/1181/21 (провадження № 61-3527св23).

Матеріалами справи підтверджується, що судову повістку про розгляд справи 25.11.2024 року (день ухвалення заочного рішення) ОСОБА_1 не отримав, що підтверджується поверненим до суду поштовим конвертом з повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою служби поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 53).

За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі № 289/2207/127 (провадження № 14-506цс19) вказано, що якщо в матеріалах справи немає доказів інформування відповідача про час та місце розгляду справи, то він не може вважатися повідомленим належним чином. У цих випадках не буде підстав для заочного розгляду цивільної справи. Матеріали справи не містять відомостей про повідомлення відповідача у визначеному процесуальним законом порядку, відтак апеляційний суд зазначив про неналежне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання у суді першої інстанції як безумовну підставу для скасування заочного рішення суду першої інстанції. Розгляд справи за відсутності учасника, щодо якого немає відомостей про його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, є порушенням статті 6 Конвенції про права особи на справедливий судовий розгляд та статей 8, 128-130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

Щодо істотності значення доказів, на які посилається представник заявника у заяві про перегляд заочного рішення, суд вважає їх слушними та такими, що підлягають дослідженню в судовому засіданні, з урахуванням судової практики та норм Закону України «Про споживче кредитування» щодо стягнення заборгованість за комісією.

Зважаючи на ту обставину, що відповідач не був належним чином сповіщений про день та час розгляду справи, а докази, на які посилається його представник, мають істотне значення для справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

У заяві про перегляд заочного рішення представник заявника ОСОБА_1 Шиєнков Я.Є., окрім іншого, просить призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження без наведення жодних обґрунтувань такого.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч. 3 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно з ч. 3 ст. 274 ЦПК України мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження наразі також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне скасувати заочне рішення, призначивши справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 272, 274, 283, 284, 287, 288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 Шиєнкова Ярослава Євгеновича про перегляд заочного рішення задовольнити.

Скасувати заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25.11.2024 року по цивільній справі № 496/2040/24 за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Пендюра