Провадження №2-др/463/35/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви

22 серпня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді - Мармаша В.Я.,

за участю секретаря с/з - Гавц О.Б.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін заяву представника відповідача про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи № 463/11175/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Львівська міська рада про визнання шлюбу неукладеним, анулювання актового запису про шлюб, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

в с т а н о в и в :

представник відповідача звернулася до суду із заявою про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 500,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила задовольнити таку, з мотивів та підстав, викладених у ній.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, на адресу суду 15.07.2025 направила заперечення, у яких просила у задоволення заяви відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників, оглянувши матеріали заяви та долучені до неї докази, а також матеріали цивільної справи № 463/11175/24суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16 липня 2025 року у справі № 463/11175/24позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Львівська міська рада про визнання шлюбу неукладеним, анулювання актового запису про шлюб, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - залишено без розгляду.

Після постановлення рішення в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ПК України представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення якою просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Слід зазначити, що вищевказана зава не є заявою про ухвалення додаткового рішення в розумінні ст. 270 ЦПК України, оскільки подана в порядку визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як вбачається з матеріалів заяви, сторона відповідача особливу увагу суду акцентувала на те, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова (справа № 463/1583/23) вже перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису про шлюб, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23.08.2023 у справі № 463/1583/23 позовну заяву залишено без розгляду. Позивачка обґрунтовувала свою заяву про залишення позову без розгляду відсутню на момент звернення до суду доказів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, оскільки такі є речовими доказами в межах кримінального провадження та не можуть бути надані для дослідження їх судом у вказаній цивільній справі, а тому існують умови, які перешкоджають розгляду даної справи. 01.07.2025 ОСОБА_4 подано заяву про залишення позову без розгляду, мотивуючи її тим, що у зв`язку із витребуванням в межах кримінального провадження актового запису про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відсутні докази, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги. Обґрунтування заяви про залишення позовної заяви без розгляду від 01.07.2025 безапеляційно свідчить про те, що сама ж позивачка визнала свій позов бездоказовим та безпідставним з огляду на існуючі обставини справи (преюдиційне значення встановлення факт укладення шлюбу у рішенні Залізничного районного суду м. Львова, пропуск позовної давності) та норми процесуального законодавства (ст.44 ЦПК України). Тобто, позивач двічі подала до суду аналогічні позови та в процесі їх розгляду в суді подала заяви про залишення позовних заяв без розгляду з аналогічних підстав. Така поведінка позивачки свідчать про її недобросовісні дії, повторне подання завідомо безпідставного та необґрунтованого позову, зловживання процесуальними правами.

Згідно долученого позивачем до матеріалів справи договору від 15.01.2025 про надання правової допомоги, Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 15.01.2025, Акту №1 судом встановлено, що відповідачем буде здійснено витрати на оплату правничої допомоги в цій цивільній справі на загальну суму 9 500,00грн.

У свою чергу, 15.07.2025 від представника позивача на адресу суду надійшли заперечення на заяву представника відповідача про розподіл судових витрат, у якій просила у задоволенні такої відмовити у повному обсязі. Заяву мотивувала тим, що стороні відповідача було достеменно відомо, що існує кримінальне провадження № 0000389 від 02.12.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України. У зв`язку із тривалістю досудового кримінального провадження, відсутністю інформації щодо розгляду обвинувального акту щодо відповідача, у позивачки було переконання щодо закінчення цього кримінального провадження. Проте, у зв`язку із таємницею слідства, позивач була не в змозі ознайомитись із матеріалами цього кримінального провадження та отримати будь-яку інформацію щодо руху справи ще і у зв`язку із тим, що вона не є учасником цього кримінального провадження. Відтак, як було з`ясовано судом, матеріали, які підлягають досліджені судом у межах цивільної справи відсутні, оскільки вони витребуванні у межах кримінального провадження та не можуть бути надані. Щодо повторного звернення до суду у цьому випадку цивільно-процесуальний закон забороняє одночасне звернення до суду із тим самим предметом та з тих самих підстав до одного і того ж відповідача. Тоді як звернення до суду зі спливом тривалого часу 2 роки, не може розглядатись як зловживання та необґрунтовані дії позивача. У свою чергу, сторона відповідача доказів необґрунтованості дій сторони позивача у справі не надає, а також відсутні докази щодо реальних витрат відповідача на правову допомогу.

Суд погоджується з доводами сторони позивача, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 921/357/20: п.91 Тобто стороні / особі, що заявляє про компенсацію здійснених нею витрат внаслідок необґрунтованих дій іншої сторони, необхідно довести, які саме необґрунтовані дії іншої сторони були вчинені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяла ця сторона недобросовісно; чи недобросовісна сторона мала на меті протиправну мету ? ущемлення прав та інтересів іншої сторони; чи були дії недобросовісної сторони умисні й чим це підтверджується тощо. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20. Отже, у цій справі приватному виконавцю потрібно було довести, які саме необґрунтовані дії скаржника були вчинені під час розгляду скарги та в чому вони проявлялися. Отже, необґрунтованість дій скаржника у цій справі не доведена приватним виконавцем, який звернувся з заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу, та не встановлена судами першої та апеляційної інстанцій в межах розгляду цієї справи, що свідчить про неправильне застосування судами приписів статті 130 ГПК України.

Тому посилання сторони відповідача на те, що позивач двічі подала до суду аналогічні позови та в процесі їх розгляду в суді подала заяви про залишення позовних заяв без розгляду з аналогічних підстав суд не може розцінювати як достатній доказ недобросовісності її дій, повторне подання завідомо безпідставного та необґрунтованого позову, зловживання процесуальними правами. Доказів вчинення інших необґрунтованих дій позивачемсуду не надано.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає заяву представника відповідача про розподіл витрат безпідставною, а тому у задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 141,142 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви представника відповідача про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи № 463/11175/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Львівська міська рада про визнання шлюбу неукладеним, анулювання актового запису про шлюб, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України.

Текст ухвали складено та підписано суддею 22.08.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Дані позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Дані відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Третя особа: Львівська міська рада, місцезнаходження: м.Львів, пл. Ринок, 1, Код .

Суддя: Мармаш В. Я.