Справа№592/3350/25
Провадження №2/592/1390/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом адвоката Маховика Романа Васильовича, в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який представник позивача підтримав у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що у період з 07.03.2008 року позивач ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.01.2014 року по справі № 592/13840/13-ц шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у подружжя народилася дитина, син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ще до розірвання шлюбу, з травня 2013 року, сторони почали проживати окремо, за їхньою домовленістю син залишився проживати з позивачкою. Жодних перешкод у його виховані чи спілкуванні з відповідачем вона не чинила.

09.09.2019 рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 592/12358/19 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини. Утримання дитини відповідач не здійснював. У добровільному порядку відповідач також жодних коштів на утримання свого сина не надавав та не надає.

11.10.2014 позивачка зареєструвала шлюб з іншим чоловіком - ОСОБА_7 , та змінила прізвище на « ОСОБА_7 ». За час перебування у шлюбі у них народився син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, вже більше десяти років у позивачки існує сім`я, в якій проживає та зростає ОСОБА_6 . Дитина своїм батьком називає вітчима, а відповідача - « ОСОБА_10 або ОСОБА_10». З травня 2013 року до 2015 відповідач із дитиною бачився декілька разів на рік. З 2015 по 2021 біля одного разу на рік, і то не кожен рік. У 2021 році при останній очній зустрічі відповідач навіть не впізнав сина. Після чого відповідач та дитина не бачились. Він не навідувався до дитини, не вітав із днем народження, жодної участі у вихованні дитини не приймав, фактично самоусунувся від виховання сина, не цікавиться взагалі його життям, здоров`ям та розвитком.

У червні 2023 року позивачка із сім`єю виїхала за межі України для забезпечення безпеки родині. Дитина перебуває на повному утриманні матері. Мати супроводжує дитину до лікарів, займається питаннями, пов`язаними зі школою, розвитком та спортивними здібностями дитини: ОСОБА_6 займався в спортивному клубі боксом з вересня 2009 по 20.06.2023 р. Зв`язок з тренером та колективом спортзалу підтримувала мати ОСОБА_2 , також тільки вона відвідувала тренування сина та змагання.

Відповідач ухиляється від виконання передбачених законодавством (статтею 150 Сімейного кодексу України) батьківських обов`язків по піклуванню та догляду за його сином, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, оскільки жодного разу за останні роки не спілкувався з сином. Участь в утриманні сина відповідач взагалі не приймає.

У зв`язку з цим, позивач та її представник вважають наявними підстави для позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 04.03.2025 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання з участю сторін.

Ухвалою суду від 18.06.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Маховик Р.В. позов підтримав із зазначених в ньому підстав, просив задовольнити.

Представник третьої особи в останнє судове засідання не з`явилася, надала висновок Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , неодноразово повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи, шляхом надіслання повідомлень про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання останнього, та здійсненням оголошення на офіційному сайті судової влади, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позовну заяву не надав, що не позбавляє суд можливості розглянути справу по суті у його відсутність за наявними в справі матеріалами.

Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 07.03.2008 року позивач ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.01.2014 року по справі № 592/13840/13-ц шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Від шлюбу у подружжя народилася дитина, син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.09.2008 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області (а.с.6).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.09.2019 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини (а.с.9-10).

Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи, син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за місцем проживання матері ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до довідки ТОВ «МІДАС СУМИ», у пацієнта ОСОБА_11 укладена декларація із сімейним лікарем з 31.08.2022. ОСОБА_6 звертався до лікаря з приводу ГРВІ у супроводі мами. 10.11.2022 проведено профілактичне щеплення, згоду на проведення якого надавала мама (а.с.17).

До позовної заяви долучена психолого-педагогічна характеристика, видана КУ Сумська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 22 імені Ігоря Гольченка Сумської міської ради про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчався в цій школі з першого по дев`ятий клас. Зв`язок із класним керівником підтримувала мати ОСОБА_2 , відвідувала батьківські збори (а.с.15).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит ГО «Люди спорту» від 25.02.2025, ОСОБА_5 займався в спортивному клубі боксом по 20.06.2023. За період тренування зарекомендував себе як старанний, наполегливий, дисциплінований, працелюбний спортсмен. ОСОБА_6 був призером на міжнародних турнірах з боксу, став кандидатом у майстри спорту з боксу України. Зв`язок з тренером та колективом спортзалу підтримувала мати ОСОБА_2 , також тільки вона відвідувала тренування сина та змагання (а.с.20).

До суду наданий висновок № 1262/27.1-27 від 07.08.2025 року щодо можливості позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проведення бесіди з позивачкою ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_6 встановлено, що колишній чоловік, з того часу як шлюб між ними розірвано, припинив брати участь у вихованні, розвитку, утриманні сина. ОСОБА_3 давно проживає в іншій країні, не цікавиться життям дитини, не дбає про здобуття ним належної освіти та не виконує свої батьківські обов`язки. Всі питання щоод виховання ОСОБА_6 вирішуються ОСОБА_12 самостійно, без підтримки ОСОБА_3 . Позивачка запевняє, що ніколи не перешкоджала та не забороняла відповідачу спілкуватись із дитиною. Під час бесіди із ОСОБА_6 з`ясовано, що батько ніколи не цікавився його особистим життям, навчанням та здоров`ям. Жодного разу не вітав зі святами, не дарував подарунки, не відвідував змагання та не надавав моральної чи матеріальної підтримки. Стосунки між батьком та дитиною не налагоджені, родинний зв`язок втрачений.

У підсумку зазначено, що Управління «Служба у справах дітей» СМР вважає за можливе позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_3 не виконує своїх батьківських обов`язків.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що вона є двоюрідною сестрою позивачки. ОСОБА_3 бачила із сином ще у 2013 - початок 2014 року. Після розірвання шлюбу ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проживали окремо. Батько перестав зустрічатися із сином та телефонувати йому. Вихованням дитини займається сім`я матері; батьком ОСОБА_6 називає нового чоловіка ОСОБА_16 . На день народження ОСОБА_3 дитину не вітав.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона є свекрухою позивачки. Із ОСОБА_18 познайомилась у серпні 2014 року. У жовтні 2014 року вона одружилась із її сином ОСОБА_19 . Згодом народився у них спільний син ОСОБА_20 . Дідусь і бабуся з боку батька ОСОБА_3 не спілкуються із ОСОБА_6 . На бокс ОСОБА_14 водив його дуже рідко. На день народження до сина ОСОБА_14 не приходив. Якщо потрібна була допомога, допомагали батьки ОСОБА_21 вже дорослий, у нього своя точка зору.

Між сторонами склалися сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 3 статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як зазначено в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року по справі №753/2025/19, де також вказано, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 є біологічним батьком неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак він не бере ніякої участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, не підтримує та не сприяє спортивним починанням і досягненням сина, що суперечить забезпеченню інтересів дитини.

Згідно Висновку про можливість позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зазначено про будь-які заяви про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною чи з інших питань щодо виховання сина, до Управління від ОСОБА_3 не надходили. Управління «Служба у справах дітей» СМР вважає за можливе позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, враховуючи викладене та аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, позбавивши ОСОБА_3 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про сина, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що суперечить забезпеченню інтересів дитини; будь-яких доводів та аргументів на спростування встановлених обставин відповідачем надано не було.

Керуючись ст.ст. 7, 150, 155, 164, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, вул. Харківська, буд. 35, .

Повний текст рішення виготовлено 22 серпня 2025 року.

Суддя І.М. Фоменко