Справа № 736/443/25
Номер провадження 2/736/241/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кутового Ю.С.,

при секретарі Батюк Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на житловий будинок. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 яке складається з житлового будинку А1, загальною площею 87,0 м.кв., надвірних будівель сарай Б-1, сарай Б-1-І, сарай Б-1 -2, сарай Б-1-3, погребу Б-1, гаражу Г-1, лазні Д-1, альтанки Ж-1.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справ справи без його участі.

Представник відповідача Корюківської міської ради Чернігівської області належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Судом по справі встановлено, ужитловому будинку АДРЕСА_1 проживали далекі родичі колишньої дружини позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сам будинок, згідно даних погосподарської книги, побудований 1926 року.

Наприкінці 1995 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виїхали до м. пермь, російської федерації на постійне місце проживання. Будинок був занедбаний і ключі від будинку вони залишили місцевій мешканці ОСОБА_4 - матері колишньої дружини позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи що будинок був побудований давно, документів та права власності у колишніх користувачів на нього не було ОСОБА_4 запропонувала позивачу з дружиною проживати в будинку АДРЕСА_1 , так як в ньому ніхто не живе і він просто пустує.

25 лютого 1997 року позивач зареєстрував місце свого фактичного проживання і став проживати в цьому будинку, що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця його проживання. Даний факт підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади, а також ксерокопією його паспорта .

З того часу понад 25 років позивач продовжує користуватись даним приміщенням, добросовісно і безперервно володію та відкрито користуюсь ним, доглядає, утримує та робить ремонти, постійно у ньому проживає. Побудував господарські будівлі, обробляє земельну ділянку, утримує худобу.

В даний час позивачем особисто виготовлений технічний паспорт на житлове приміщення АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що самочинне будівництво відсутнє, житлова будівля не є аварійною та придатна до проживання. Господарство складається з житлового будинку А1, загальною площею 87,0 м.кв., надвірних будівель сарай Б-1, сарай Б-1-1, сарай Б-1-2, сарай Б-1-3, погребу Б-1, гаражу Г-1, лазні Д-1, альтанки Ж- 1. Загальна інвентарна вартість нерухомого майна становить 125471 грн. По даним Корюківського БП станом на 31.12.2012 року власність на будинок не зареєстровано

Для вирішення питання оформлення права власності на домоволодіння ОСОБА_1 2025 року звернувся до державного реєстратора Відділу надання адміністративних послуг (ЦНАП) виконавчого апарату Коркжівської міської ради, але йому було відмовлено, копію відмови додано до позовної заяви.

З дня смерті ОСОБА_2 минуло більше 20 років. Осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, немає. Весь цей час позивач проживав у спірному будинку і за власні кошти робив в ньому поточний та капітальний ремонт.

Ним укладено з ТОВ «ЕНЕРА» Чернігів договори по постачання електроенергії та води, згідно який він оплачую комунальні послуги на утримання цього будинку.

Верховний Суд України у своєму рішенні .№ 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 194В року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок Був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РРР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народник депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч. 1 ст 19 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів залишеним чужим майном і

понад 25 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком, ;не вважає за можливе визнати за ним право власності на нього за набувальною давністю.

Згідно з ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти протягом десяти років, набуває на нього право власності.

Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Так як позивач звільнений від сплати судового збору, тому ці витрати необхідно віднести на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 330, 334, 386, 388, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 11, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на житловий будинок задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 яке складається з житлового будинку А1, загальною площею 87,0 м.кв., надвірних будівель сарай Б-1, сарай Б-1-І, сарай Б-1 -2, сарай Б-1-3, погребу Б-1, гаражу Г-1, лазні Д-1, альтанки Ж-1.

Так як позивач звільнений від сплати судового збору, тому ці витрати необхідно віднести на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.С.Кутовий