Справа № 490/4066/25
н/п 2/490/2941/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., представниці позивачки ОСОБА_1 - адвоката Ішбулатової С.Р., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

У позовній заяві зазначено, що 29.10.2009 року сторни уклали шлюб від якого мають двох неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_4 2010 року народження та ОСОБА_5 2011 року народження.

13.03.2024 року шлюб між сторонами було розірвано та позивачка разом з молодшим сином виїхали в Іспанію де і проживають до цього часу.

Старший син сторін ОСОБА_6 разом з відповідачем з липня 2023 року повернувся в Україну та проживає з батьком, при цьому з позивачки стягуються аліменти на утримання старшого сина незважаючи на те що молодший син проживає з позивачкою.

З урахуванням того, що молодший син проживає з позивачкою та перебуває на її повному утримані, позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

27.05.2025 року матеріали справи передано для розгляду судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 20.06.2025 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представниця позивачки в судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що на початку війни разом з дружиною та двома дітьми виїхав в Іспанію, в подальшому повернувся до України та приблизно через рік старший син ОСОБА_6 також повернувся до України та вони наразі проживають разом. Позивачка з молодшим сином залишилася проживати в Іспанії.

Також відповідач зазначив, що регулярно до серпня 2024 року перераховував позивачці кошти на утримання молодшого сина ОСОБА_7 в сумі приблизно 1000 єврона місяць. Натомість позивачка витрачала ці кошти на свої власні потреби такі як розваги та відпочинок. Також позивачка перешкоджає спілкуванню відповідача з молодшим сином та налаштовує його проти батька.

Щодо стягнення аліментів з позивачки, відповідач повідомив що за інформацією його адвоката відповідний судовий наказ не виконується. Щодо розміру аліментів відповідач вважає його прийнятним, але не впевнений що ці кошти будуть витрачатися саме на потреби його сина, а не на позивачку. Також вказав, що на його думку вартість послуг адвоката має складати 2000,00 грн.

Суд, заслухавши пояснення представниці позивачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 27 липня 2011року виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 про що в Книзі реєстрації народжень 27 липня 2011 року зроблено відповідний актовий запис №2285, батьками зазначені: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 .

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 березня 2024 року у справі №490/11396/23, розірвано шлюб, зареєстрований 29 жовтня 2009 року, Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №369.

Як вбачається з колективного свідоцта виданого Міською радою Аямонте від 29.01.2025 року, крім інших осіб, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , зареєстровані з 30.03.2022 року в АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки код: 21700502 виданої 25.03.2025 року директором Інституту середньої освіти ОСОБА_10 є офіційно зарахованим студентом цього закладу на кур 1-го року середньої освіти у 2024/2025 навчальному році.

15 лютого 2024 року Центральним районним судом міста Миколаєва було видано судовий наказ на стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 13 лютого 2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За положенням частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, відсутність доказів його непрацездатності або наявності на його утриманні інших непрацездатних осіб, крім старшого сина сторін ОСОБА_6 (на утримання якого судовим наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 лютого 2024 року по справі №490/1049/24 з позивачки на користь відповідача стягнуто аліменти) та оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо способу виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, з метою захисту інтересів дитини, створення їй необхідних умов для всебічного розвитку та з урахуванням солідарного обов`язку батьків, щодо утримання дитини, суд приходить до висновку про задоволення вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, судом не приймаються аргументи відповідача про припинення стягнення аліментів з позивачки за судовим наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 лютого 2024 року по справі №490/1049/24,оскільки такі не підтверджуються належними доказами. Аргументи відповідача щодо перешкоджання позивачкою участі відповідача у спілкуванні та вихованні молодшого сина, а також сумніви відповідача у використанні стягнутих коштів саме на утримання дитини, не скасовують обов`язок батька щодо утримання дитини та не впливають на висновок суду про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представницею позивачки суду надано: договір про надання правничої допомоги №1-25/0521 від 21.05.2025 року, акт приймання-передачі виконаних послуг від 26.05.2025 року, звіт про виконані роботи №3-25/0521 від 26.05.2025 року.

Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Так, позивачкою ставилось питання про стягнення з відповідача на її користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 8500,00 грн.

При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 8500,00 грн є обґрунтованим та доведеним, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 27 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір по справі у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін