Справа № 472/494/25
Провадження №2/472/363/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2025 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
судового засідання - Дівульської А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 у с-щі Веселинове Миколаївської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії,
24 квітня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в особі представника Ширяєвої О.С. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії в розмірі 22 556,04 гривні, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 (далі - відповідач) перебувала на обліку в ГУ Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - позивач) та отримувала пенсію в зв`язку із втратою годувальника на період її навчання в Чорноморському національному університеті ім. Петра Могили. З 29.10.2024 року відповідач припинила навчання, однак порушила обов`язок щодо повідомлення про відрахування з навчального закладу, внаслідок чого позивачем надміру виплачено відповідачу пенсію у разі втрати годувальника за період з 01.11.2024 року по 31.12.2024 року в сумі 22 556,04 гривні. Відповідача було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надміру виплачену суму пенсії в розмірі 22 556,04 гривні, однак відповідачем в добровільному порядку суму пенсії не повернуто, відтак розмір надміру виплаченої пенсії станом на дату подання позовної заяви складає 22 556,04 гривні.
За наведених обставин, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь надміру виплачену суму пенсії в розмірі 22 556,04 гривні та судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень.
В судове засідання представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - Ширяєва О.С. не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронної повістки до електронного кабінету. 09 липня 2025 року представник позивача подала до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи у відсутність представника позивача та підтримала позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання: 02.07.2025 року та 30.07.2025 року не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала, про причини неявки не повідомила суд, відзиву на позовну заяву чи заперечення щодо позову до суду не подала.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подала, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 02.10.2024 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі позивач, Головне управління) від ІНФОРМАЦІЯ_1 за вх. № 5659/5 надійшли необхідні документи для призначення пенсії в разі втрати годувальника - ОСОБА_2 , доньці - ОСОБА_1 (далі відповідач).
В наданих документах, наявна, зокрема, заява відповідача від 24.09.2024 року про призначення пенсії та довідка № 2/630-40 від 26.03.2024 року, яка підтверджує її навчання на денній формі у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили. Термін навчання зазначено з 05.09.2023 року по 30.12.2024 року.
Також судом встановлено, що 09.12.2024 року позивачем здійснено запит до Міністерства освіти і науки України, на який отримано відповідь про те, що ОСОБА_1 29.10.2024 року припинила навчання.
Листом від 06.02.2025 року № 1400-0404-8/9481 відповідача було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Головного управління надміру виплачену суму пенсії в розмірі 22 556,04 гривні.
Однак залишок надміру виплачених коштів в добровільному порядку відповідачем повернуто не було, відтак розмір надміру виплаченої пенсії станом на дату подання позовної заяви складає 22 556,04 гривні.
Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Згідно із ст. 102 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Відповідач ОСОБА_1 була ознайомлена з обов`язком повідомити позивача про обставини, які можуть вплинути на виплату пенсії, про що зазначено в заяві про призначення пенсії від 24.09.2024 року.
Таким чином, відповідачем було порушено обов`язок щодо повідомлення про відрахування з навчального закладу, внаслідок чого Головним управлінням надміру виплачено відповідачу пенсію у разі втрати годувальника за період з 01.11.2024 року по 31.12.2024 року в сумі 22 556,04 гривні.
Листом від 06.02.2025 року № 1400-0404-8/9481 відповідача було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Головного управління надміру виплачену суму пенсії в розмірі 22 556,04 гривні.
Однак залишок надміру виплачених коштів в добровільному порядку відповідачем повернуто не було, відтак розмір надміру виплаченої пенсії станом на дату подання позовної заяви складає 22 556,04 гривні.
За наведених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено повністю, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2 422,40 гривень судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії, - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або з дати складення повного тексту заочного рішення суду).
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення (або в день складення повного заочного рішення суду), має право на поновлення пропущеного строку, на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення, а в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області Л.О. Орленко