справа № 619/3478/25
провадження № 2-о/619/134/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу №619/3478/25,

ім`я (найменування) заявника та заінтересованої особи:

заявниця: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Солоницівська селищна рада, Міністерство оборони України

вимоги заявниці: про встановлення факту проживання однією сім`єю

представник заявниці: ОСОБА_2 .

Виклад позиції заявника.

Адвокат Мироненко С.С., який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю з 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , факт ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її загиблим братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви зазначено, що у зв`язку із розпочатою військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ. Згідно зі ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. 09.03.2022 року солдат ОСОБА_3 - брат заявниці, стрілець 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, добровільно прибув та був призначений до військової частини НОМЕР_1 та в період з 01.05.2022 по 31.05.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у населених пунктах Тернова, Михайлівка, Веселе, Питомник Харківського району Харківської області, Старий Салтів, Чугуївського району Харківської області. 23.08.2022 року ОСОБА_1 - заявника у справі та сестру загиблого, було повідомлено про те, що її брат, солдат ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 о 21 годині 55 хвилин у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону від тілесних ушкоджень несумісних із життям. Відповідно до витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців, що затверджений протоколом №1052 від 26.09.2022 року, поранення солдата ОСОБА_3 - «Осколкове поранення легені. Вибухова травма. Крововтрата», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 23.08.2022 кабінетом судово-медичної експертизи на базі КНП ХОР «ОКЛ» Харківського обласного бюро СМЕ; витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) про факт загибелі військовослужбовця - поранення і причина смерті, так пов`язані із захистом батьківщини. Похованням брата ОСОБА_1 займалась самостійно, як його єдиний родич. Військовою частиною НОМЕР_3 були направлені кошти в розмірі потрійного окладу ОСОБА_3 на допомогу ОСОБА_1 в похованні її брата. Доказами кровної спорідненості заявниці та загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 є те, що у них була спільні мати: ОСОБА_4 ., що доводить факт того, що заявниця та ОСОБА_3 є рідними братом та сестрою. Представник заявниці зазначив, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно проживали та вели спільного господарство. З 1993 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у державному дитячому закладі Люботинська обласна середня школа-інтернат для дітей сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків до досягнення повноліття. Тобто, ОСОБА_1 після позбавлення батьківських прав її матері перебувала у Люботинській школі-інтернаті, брат ОСОБА_3 також перебував у дитячому будинку, за дітьми було закріплено житло, відповідно до чинного законодавства. Після повернення з дитячого будинку, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом проживали та були за адресою АДРЕСА_1 в одному будинку як брат з сестрою до моменту смерті ОСОБА_3 , який загинув під час бойових дій під с. Питомник, Харківського району ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 шлюбу не мав, дітей не мав. Заявниця з самої юності вела з братом спільний побут, займалась господарством, ОСОБА_1 організувала проводи брата в армію, приготувала всі необхідні речі та продукти, з усіх питань проходження служби адміністрація військової частини спілкувалася з нею як з членом родини. Чоловік заявниці ОСОБА_6 з 2019-2020 року не допомагав їй матеріально, не був присутнім в житті та побуті, не піклувався про дітей, а з 2020 року взагалі не проживав з сім`єю, його місце знаходження на даний час не відоме. В період спільного проживання подружжя ОСОБА_7 (до 2020 року), ОСОБА_3 допомагав родині сестри, оскільки ОСОБА_6 не міг забезпечити достатній рівень життя родини ОСОБА_7 . Всі обов`язки по утриманню заявниці ОСОБА_1 та її дітей взяв на себе ОСОБА_3 , допомагав по господарству, оплачував ремонтні роботи в будинку, де вони проживали, піклувався про племінників та надавав постійну фінансову підтримку. ОСОБА_1 на даний час самостійно виховує двох дочок - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Доньками заявниці з самого дитинства опікувався ОСОБА_3 : купував ОСОБА_8 книжки, курси, давав кошти на транспорт, купував техніку, оплачував екскурсії та інше. Для сестри -заявниці у справі ОСОБА_3 придбав пральну машину, інструменти для ремонту, будівельні матеріали для будівництва, телевізор та диван. Вищевказані факти підтверджуються показаннями свідків, які безпосередньо під час допиту в судовому засіданні зможуть надати показання щодо сумісного життя заявниці з її братом. Батьки заявниці та її брата не піклувались про дітей з дитинства, не приділяли їм жодної уваги. ОСОБА_10 - батько ОСОБА_3 помер у 2003 році, ОСОБА_4 (мати заявниці та її брата ОСОБА_3 ) померла у 1994 році. ОСОБА_3 разом з заявницею у справі ОСОБА_1 в будинку, де спільно проживали виконували поточні ремонти, поліпшували умови проживання, створювали затишок, пристойні та комфортабельні умови проживання, разом відпочивали, святкували свята. ОСОБА_3 зазначив контактною особою свою рідну сестру ОСОБА_1 . ОСОБА_3 отримував заробітну плату як військовослужбовець і регулярно переводив гроші на рахунок ОСОБА_1 , яка є його сестрою, що підтверджується виписками по рахункам ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк». Саме сестру ОСОБА_1 , як єдиного родича, ОСОБА_3 зазначав як отримувача коштів (заробітної плати) від військової частини НОМЕР_3 . ОСОБА_3 більшу частину заробітної плати(інколи всю заробітну плату) направляв заявниці задля ведення господарства, на одяг, їжу, допомогу племінникам, підготовку їх до школи, як єдина опора, яка замінила їм батька та захистила в складний для країни час. У вересні 2022 року ОСОБА_1 поховала рідного брата. Похованням ОСОБА_3 займалась заявниця, труну з тілом, також, привезли до неї додому. Від військової частини НОМЕР_3 надійшла грошова допомога на поховання брата ОСОБА_3 у розмірі трьох заробітних плат, що підтверджується випискою з банківських рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 . Факт того, що ОСОБА_1 є єдиним родичем ОСОБА_3 повністю визнавався військовою частиною НОМЕР_3 . ОСОБА_1 - заявниці у справі, як єдиному члену сім`ї ОСОБА_3 , вручили орден, яким нагородили брата посмертно, згідно Указу Президента України від 28 листопада 2022 року №803. Факт тривалого (більше 20 років) спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується наданими до суду доказами, які також вказують на ведення спільного господарства, існування спільного бюджету, наявність взаємних прав та обов`язків. Встановлення факту спільного проживання як сім`ї, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, а також перебування заявника на утриманні її брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно з метою подальшого звернення заявника із заявою до Міністерства оборони України задля отримання одноразової грошової допомоги, гарантованої законом, тобто з метою подальшої можливості офіційного підтвердження такого факту у державних органах та інших закладах.

Рух справи та виклад заперечень заінтересованої особи.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 23.06.2025 року у справі № 619/3478/25 відкрито провадження у цивільній справі. Судом ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження та призначити справу до розгляду на 17 липня 2025 року об 10 годині 00 хвилин у приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області.

14 липня 2025 року через систему "Електронний суд" на адресу суду надійшли пояснення заінтересованої особи представника Міністерства оборони України - Лисенка Володимира Юрійовича, в яких представник просив заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання залишити без розгляду, оскільки суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розгляду справи. У заявниці фактично виник спір, зокрема, з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. Враховуючи, що наявний спір про право, який вирішується у позовному провадженні, заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, а також роз`яснити заявниці її право звернутися з даними вимогами в порядку позовного провадження. Крім того в заяви представник просив розгляд справи проводити без його участі. Також просив витребувати з Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції копії актів цивільного стану про народження дітей, смерть батьків ОСОБА_11 .

17 .07.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з відпусткою судді на 06 серпня 2025 року.

06.08.2025 від представника заявниці Адвоката Мироненко С.С., через систему "Електронний суд" на адресу суду надійшли заперечення на пояснення представника Міністерства оборони України. В запереченнях на письмові пояснення Міністерства оборони України представник заявниці вказав, що між заявницею у справі ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги , оскільки Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Просив врахувати при розгляді справи правові позиції Верховного Суду, які викладені у постанові від 23 жовтня 2024 року у справі № 571/916/22, від 06 листопада 2024 року у справі № 161/2151/23 від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, від 28 лютого 2024 року у справі № 283/2558/22 і відмовити у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання з її братом ОСОБА_11 без розгляду.

06.08.2025 від представника заявниці Адвоката Мироненко С.С., через систему "Електронний суд" на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів. Також, надійшло клопотання про виправлення помилки в прохальній частині заяви, а саме представник просив додати словосполучення "однією сім`єю" , які були пропущені при написані вказаної заяви.

06 .08.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з відпусткою судді на 08 серпня 2025 року.

07.08.2025 від представника заявниці Адвоката Мироненко С.С., через систему "Електронний суд" на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів, свідоцтва про одруження ОСОБА_1 .

07.08.2025 від представника Солоницівської селищної ради Литвинова А.О. через систему "Електронний суд" на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував.

08.08.2025 ухвалою суду клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Лисенка В.Ю., задоволено. Витребувано у Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 1) наступні докази: - копію актового запису про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо такий був укладений;- копію актового запису про народження дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо такі є;- надати копію актового запису №128 про смерть ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що складений 20.11.2003 року Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області;- надати копію актового запису№ 66 про смерть ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 складений 13.06.2000 року Дергачівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області. В судовому засіданні оголошено перерву до 15.08.2025 року.

15.08.2025 року на адресу суду надійшла відповідь від Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно якої повідомлено про відсутність актового запису про шлюб та народження дітей відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також, надано повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , батьків заявниці та її загиблого брата.

08.08.2025 року у відкритому судовому засіданні судом допитані свідки:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт ID № НОМЕР_4 виданого органом 6347 від 22.04.2021 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , місце реєстрації проживання - АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт серії НОМЕР_6 виданого органом 6336 від 12.11.2024 року.

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

Заявниця разом з її представником адвокатом Мироненко С.С., в судовому засіданні, заявлені вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, в поданих поясненнях просив розгляд справи провести у відсутність представника Міноборони, про проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи - Солоницівської селищної ради Литвинов А.О.

в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.3 ст.211 ЦПК України).

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України).

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Заявниця просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю з 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , факт ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її загиблим братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Так, звертаючись до суду, заявниця зазначила, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю брата військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Тобто, встановлення вищезазначеного факту, має юридичне значення для заявниці.

09.03.2022 року ОСОБА_3 - брат заявниці, добровільно прибув та був призначений до військової частини НОМЕР_1 як солдат, та був призначений стрільцем 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №3 (а.с.9).

ОСОБА_3 в період з 01.05.2022 по 31.05.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у населених пунктах Тернова, Михайлівка, Веселе, Питомник Харківського району Харківської області, Старий Салтів, Чугуївського району Харківської області, що підтверджується Довідкою від 02.05.2023 року №1360, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 (а.с.10).

23.08.2022 року ОСОБА_1 - заявниці та сестрі загиблого, було повідомлено про те, що її брат, солдат ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 о 21 годині 55 хвилин у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону від тілесних ушкоджень несумісних із життям , що підтверджується сповіщенням №77 від 23.08.2022 №1/31/1660 ( а.с.16).

Відповідно до Витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців, що затверджений протоколом №1052 від 26.09.2022 року, поранення солдата ОСОБА_3 - «Осколкове поранення легені. Вибухова травма. Крововтрата», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 23.08.2022 кабінетом судово-медичної експертизи на базі КНП ХОР «ОКЛ» Харківського обласного бюро СМЕ; витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) про факт загибелі військовослужбовця - поранення і причина смерті, так пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.12).

Суд вважає, що наведені факти та обставини підтверджують участь особи, ОСОБА_3 , у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України і загибель військовослужбовця внаслідок бойових дій.

Похованням брата заявниця ОСОБА_1 займалась самостійно, як його єдиний родич. Військовою частиною НОМЕР_3 були направлені кошти в розмірі потрійного окладу ОСОБА_3 на допомогу ОСОБА_1 в похованні її брата , що підтверджується випискою з банківських рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 (а.с.13-15) та довідкою № 929 від 14.09.2022, виданою Солоницівською селищною радою (а.с.27)

Доказами кровної спорідненості заявниці ОСОБА_1 та загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 є: свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 - ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_15 та ОСОБА_4 , про що 20.02.1981 в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №14 (а.с.18), свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 - ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , про що 08.09.1988 року в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №85 (а.с.17).

Зазначені свідоцтва про народження підтверджують факт, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними братом та сестрою.

У 1993 році батьків заявниці та загиблого брата ОСОБА_3 - ОСОБА_10 та ОСОБА_4 було позбавлено батьківських прав, в результаті чого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у державному дитячому закладі Люботинська обласна середня школа-інтернат для дітей сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків до досягнення повноліття, що підтверджується довідкою № 39 виконавчого комітету Пересічанської селищної ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області та рішенням про влаштування в школу - інтернат від 17.01.1995 року №12, а.с.19 (а.с.20).

Спільне проживання підтверджується додатком №2 (акт обстеження) до рішення ХІІ сесії Солоницівської селищної ради VІІІ скликання від 15.04.2021 року № 04, виданий 18.10.2024 року, в якому зафіксовано проведення обстеження житлово-побутових умов у гр. ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).

У додаткових даних та висновках до Акту вказано, що разом з ОСОБА_1 проживав її рідний брат по материнській лінії - ОСОБА_3 , який загинув під час бойових дій під с. Питомник, Харківського району ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

Громадянка ОСОБА_1 після позбавлення батьківських прав її матері перебувала у Люботинській школі-інтернаті, брат ОСОБА_3 також перебував у дитячому будинку, за дітьми було закріплено житло, відповідно до чинного законодавства. (а.с.22)

Після повернення з дитячого будинку, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом проживали за вказаною адресою та були зареєстровані до моменту смерті ОСОБА_3 , який проживав в одному будинку з сестрою. (а.с.22)

В судовому засіданні представник заявниці зазначив, а заявниця підтвердила , що з самої юності вела з братом спільний побут, займалась господарством, ОСОБА_1 організувала проводи брата в армію, приготувала всі необхідні речі та продукти, з усіх питань проходження служби адміністрація військової частини спілкувалася з нею як з членом родини. Чоловік заявниці - ОСОБА_6 з 2020 року не проживав з сім`єю і з 2019-2020 року не допомагав їй матеріально, не був присутнім в житті та побуті, не піклувався про дітей. На даний час заявниця не обізнана про місцезнаходження чоловіка. В період спільного проживання подружжя ОСОБА_7 (до 2020 року), ОСОБА_3 допомагав родині сестри, оскільки ОСОБА_6 не міг забезпечити достатній рівень життя родини ОСОБА_7 . Всі обов`язки по утриманню ОСОБА_1 та її дітей взяв на себе ОСОБА_3 , допомагав по господарству, оплачував ремонтні роботи у домі, де вони проживали, піклувався про племінників та надавав постійну фінансову підтримку. ОСОБА_1 на даний час самостійно виховує двох дочок - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Доньками заявниці з самого дитинства опікувався ОСОБА_3 : купував Ірині книжки, курси, давав кошти на транспорт, купував техніку, оплачував екскурсії та інше. ОСОБА_3 більшу частину заробітної плати (інколи всю заробітну плату) направляв заявниці задля ведення господарства, на одяг, їжу, допомогу племінникам, підготовку їх до школи, як єдина опора, яка замінила їм батька та захистила в складний для країни час.

Для сестри (заявниці у справі ОСОБА_1 ) ОСОБА_3 придбав пральну машину, інструменти для ремонту, будівельні матеріали для будівництва, телевізор та диван. Батьки заявниці та її брата не піклувались про дітей з дитинства, не приділяли їм жодної уваги.

Заявниця повідомила суду, що інші заінтересовані особи, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги, окрім безпосередньо заявника - відсутні, з огляду на наступне.

Батьки загиблого військовослужбовця померли.

ОСОБА_10 (батько заявниці та її загиблого брата) помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 128, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_9 , виданим 20.11.2003 року Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області (а.с.26)

ОСОБА_4 (мати заявниці та її загиблого брата) померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , актовий запис № 66, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_10 , виданим 13.06.2000 року Дергачівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області (а.с.25).

Факт утримання заявниці ОСОБА_1 за рахунок коштів її брата, ОСОБА_3 , підтверджується випискою по рахункам ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» ( а.с.13-15).

З наданої до суду виписки вбачається, що ОСОБА_3 систематично надсилались значні суми коштів на утримання його сестри ОСОБА_1 .

Заявницю у справі ОСОБА_1 , як єдиного родича, ОСОБА_3 зазначав як отримувача коштів (заробітної плати) від військової частини НОМЕР_3 .

У вересні 2022 року заявниця ОСОБА_1 поховала рідного брата, що підтверджується довідкою Солоницевської селищної ради від 14.09.2022 №929, в якій зазначено, що саме ОСОБА_1 поховала брата гр. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також в судовому засіданні заявниця зазначила, що похованням ОСОБА_3 займалась вона, труну з тілом, також, привезли до неї додому.

Від військової частини НОМЕР_3 надійшла грошова допомога на поховання ОСОБА_3 у розмірі трьох заробітних плат, що підтверджується випискою з банківських рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1

ОСОБА_1 вручили орден, яким нагородили брата посмертно. (Указ Президента України від 28 листопада 2022 року №803) (а.с.28).

Про близькі родинні стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідчать і фотокартки, наявні в матеріалах справи (а.с. 32-35)

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_12 племінниця загиблого та донька заявниці у справі , підтвердила факт тривалого спільного проживання її матері ОСОБА_1 та рідного дядька ОСОБА_3 , ведення ними спільного господарства, існування між ними спільного бюджету, наявність у них взаємних прав та обов`язків. Зазначила, що її рідний батько та чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_6 не допомагав їм матеріально, не був присутнім в житті та побуті сім`ї, не піклувався про дітей, не проживав з ними. Місцезнаходження батька їй невідоме, контактів з ним не підтримує. Навіть в період спільного проживання її батьків разом, рідний брат матері ОСОБА_3 - допомагав її родині , оскільки ОСОБА_6 - її батько свідка не міг забезпечити достатній рівень життя своєї родини . Всі обов`язки по утриманню її матері ОСОБА_1 та її дітей взяв на себе ОСОБА_3 , він допомагав по господарству, оплачував ремонтні роботи у домі, де вони проживали, піклувався про своїх племінників та надавав постійну фінансову підтримку. Мама ОСОБА_1 самостійно без участі рідного батька виховує своїх дітей, якими з самого дитинства опікувався ОСОБА_3 : купував Ірині книжки, курси, давав кошти на транспорт, купував техніку, оплачував екскурсії та інше. Для її матері, ОСОБА_3 придбав пральну машину, інструменти для ремонту, будівельні матеріали для будівництва, телевізор та диван. Розпочав ремонт у ванній кімнаті та наводив красу навколо будинку. Вони разом відпочивали, святкували свята, робили ремонт в будинку. Між ними були дружні стосунки.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_13 , яка є неповнолітньою, отже не приводилась до присяги, але була попереджена про обов`язок давати правдиві свідчення (в присутності законного представника) підтвердила, що ОСОБА_3 її рідний дядько, який проживав разом з ними постійно з самого її дитинства, він систематично піклувався про неї, її сестру та їхню матір ОСОБА_1 , давав гроші , купував різні речі, одяг, допомагав при підготовці до школи. Переводив гроші її матері ОСОБА_1 . Вони всі разом святкували свята. Харчувалися вони також разом як родина. Взаємовідносини у них були щирі, добрі. Її мама поховала свого брата ОСОБА_3 самостійно.

З письмових пояснень долучених до матеріалів справи, ОСОБА_17 повідомила відомості стосовно того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були змалечку вдвох, батьків позбавили батьківських прав, а дітей направили до дитячого будинку. Потім обидва повернулись додому та жили разом. З 18 років ОСОБА_18 самостійно заробляв та утримував родину: допомагав сусідам з тяжкою роботою за певну плату, продавав ялинки, працював на будівництві. Всі кошти, які ОСОБА_18 заробляв він віддавав сестрі. Похоронила ОСОБА_1 його також сама, ані дружини, ані інших родичів ОСОБА_18 не мав.

В письмових поясненнях, ОСОБА_20 повідомив відомості стосовно того, що ОСОБА_3 піклувався про родину самотужки. З кожної зарплатні він купував щось нове: купив в дім телевізор, утеплив будинок, поставив паркан, закупив купу інструментів для подальшого ремонту. Хотів повністю відбудувати будинок для родини.

Зазначені письмові пояснення свідків були долучені до матеріалів справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 76 ЦПК України одним із засобів доказування є покази свідків.

Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини (ч. 1 ст. 90 ЦПК).

Порядок допиту судом свідків закріплений у ст. 230 ЦПК України, і процесуальний закон, зокрема, вимагає приведення свідка до присяги та попередження про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

Таким чином, без допиту в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_17 та ОСОБА_20 їх покази, зазначені в письмових поясненнях за їх згодою, суд не може сприймати, як покази свідків.

Проте, клопотання про допит зазначених свідків було відкликано, у зв`язку з проблемою їх доставки до суду.

Більше клопотання про допит зазначених осіб не заявлялося.

Верховний суд у постанові від 30.05.2023 року у справі № 443/1012/18 зазначив, що процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді справи роз`яснювати необхідність вчинення певних процесуальних дій учасникам (з`явлення певних клопотань), оскільки це може призвести до порушення встановленого у статті 6 ЦПК України принципу рівності перед законом і судом.

Суд звертає увагу на тому, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки за адресом: АДРЕСА_1 .

Застосовані судом норми права та мотиви суду.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, факту ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 та її загиблим братом ОСОБА_3 .

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.1 ст.294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Згідно з ч.2 ст.294 ЦПК України, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

18 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду у справі 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі N 287/167/18-ц та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі N 290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Також Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Отже, судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції.

Що стосується аргументів Міністерства оборони України про неможливість встановлення такого факту в окремому провадженні, то суд дослідивши матеріали справи, не знайшов підстав для залишення заяви без розгляду, адже наявність спору про право на отримання одноразової грошової допомоги між заявницею та Міністерством оборони України суд не вбачає. Міністерством оборони наявність такого спору не доведено. При цьому суд застосовує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 560/17953/21 (п. 106), про те що між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач (міністерство) не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно п. 3 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Нормами Сімейного кодексу України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII, дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " від 20.12.1991р. № 2011-XII, у випадках, зазначених у п. п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.

Частиною 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників.

Частиною 6 та 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями.

Абзацом 1 пункту 2 абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - «Постанова») передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Також, відповідно до п.1 Розділу ХХХ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у разі смерті військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті грошове забезпечення виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині, а в разі якщо її немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

У постанові Верховного Суду по справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) від 20 березня 2023 року, суд зазначив, що належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є, зокрема: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого, чеки, квитанції, свідоцтва про право власності, заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

У постанові Верховного Суду по справі № 664/1206/19 (провадження № 61-6394св21) від 26 липня 2022 року, суд дійшов до висновку, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Верховний Суд у постанові по справі № 531/295/19 від 08 грудня 2021 року, дійшов до висновку вказавши наступне: для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного членів сім`ї та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012р., доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо).

Також це можуть бути: довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У Постанові від 30.05.2024 року у справі № 990/49/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що (далі - по тексту) як обов`язок із доказування потрібно розуміти закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки за адресом: АДРЕСА_1 .

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду щодо встановлення факту перебування заявниці на утриманні загиблого військовослужбовця.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У постанові від 08.02.2024р. по справі № 120/6387/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі N 560/17953/21 вже сформована правозастосовча практика у спірних правовідносинах та колегія суддів не вбачає підстав відступати від такої практики, відсутні підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, й те, що встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підлягає розгляду в порядку судів цивільної юрисдикції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Статтею 31 Закону України від 09.04.92 N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка визначає в яких випадках члени сім`ї будуть вважаються утриманцями, передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі N 686/8440/16-ц.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним

В постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі N 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року в справі N 210/343/19 (провадження N 61-22247св19) та від 31 серпня 2022 року в справі N 592/13089/21 (провадження N 61-5213св22) вказано, що якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Враховуючи, що встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні загиблого військовослужбовця, про який просить заявниця, породжує юридичні наслідки, його підтвердження необхідне для отримання нею як членом сім`ї загиблого військовослужбовця грошової допомоги, суд дійшов висновку про можливість задоволення вказаної вимоги.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення заявниці, представника заявниці та оцінивши показання допитаних у судовому засіданні свідків, суд вважає, що вимоги, викладені у заяві підлягають задоволенню, оскільки факт, про встановлення якого просить заявниця, підтвердився дослідженими у судовому засіданні доказами, у тому числі:

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), довідкою від 02.05.2023 року №1360, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 №3,сповіщенням № 77 від 23.08.2022 №1/31/1660 від військової частини надіслане як сестрі загиблого солдата ОСОБА_3 , свідоцтвами про народження, рішенням № 12 виконавчого комітету Дергачівської районної ради народних депутатів, копією листа виконавчого комітету Пересічанської селищної ради, актом обстеження до рішення ХІІ сесії Солоницівської селищної ради VІІІ скликання від 15.04.2021 року №04, виданого 18.10.2024 року, виписками з банківського рахунку, показаннями свідків, копіями фотоматеріалів. Докази вказують на ведення спільного господарства, існування спільного бюджету, наявність взаємних прав та обов`язків.

Встановлення факту, про який просила заявниця суд, має юридичне значення, тобто від нього залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, що вбачається з норм ст. ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, які дозволять заявниці реалізувати права, передбачені цим законом, як близькому родичу та члену сім`ї такої особи; право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Заявниця не має іншої можливості встановити та довести факт, що має для неї юридичне значення, не має іншої можливості підтвердити факт спільного проживання як сім`я, ведення спільного господарства з її братом, окрім як звернення із такою заявою до суду, факт, який просить встановити заявниця не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Встановлення даного факту не суперечить закону і жодним чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Зібраними у справі доказами підтверджено, що факт спільного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 як брат та сестра, ведення ними спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, а також перебування заявника ОСОБА_1 на утриманні її брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, заявницею доведено, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , факту ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її загиблим братом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , має для неї юридичне значення; в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки встановлено, що заявниця спільно проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю, вела з ним спільне господарство, вони мали взаємні права та обов`язки, що підтверджується дослідженими судом доказами.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які заявниця посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 258, 259, 265, 293, 315-316, 319, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю з 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її загиблим братом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються . Повне найменування (ім`я) сторін:

заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

заінтересована особа: Солоницівська селищна рада Харківського району Харківської області, , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, с-ще Солоницівка, вул. Визволителів, 6;

заінтересована особа: Міністерство оборони України, , місцезнаходження: м. Київ-168, проспект Повітряних сил України, 6.

Суддя Н. В. Коваленко