Справа № 134/572/25
Провадження № 22-ц/801/1765/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Л. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 рокуСправа № 134/572/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,

з участю секретаря судового засідання Луцишина О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чудака В. Д. на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області у складі судді Швець Л. В. від 10 червня 2025 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи: Городківська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_2 ,

встановив:

В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Крижопільського районного суду Вінницької області із заявою, за якою просила встановити факт, що покійні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , були рідними сестрами, а покійна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , були двоюрідними сестрами. Метою звернення із заявою вказала необхідність прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Заінтересованою особою заявниця зазначила Городківську сільську раду Тульчинського району Вінницької області.

Покликалася на те, що документи, що підтверджують її родинні відносини (ступінь споріднення) її з померлою ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , зокрема свідоцтва про народження ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також її свідоцтво про шлюб не збереглись, що унеможливлює оформлення нею спадщини.

13 травня 2025 року суд залучив до участі у справі ОСОБА_2 , за заявою якого 26 вересня 2023 року заведено спадкову справу до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7

10 червня 2015 року Крижопільський районний суд Вінницької області задовольнив заяву ОСОБА_2 та постановив ухвалу про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, роз`яснивши її право подати позовну заяву на загальних підставах.

Суд виходив із того, що заінтересована особа заперечує проти задоволення заяви, а тому вимоги заявниці щодо встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме, що вони є двоюрідними сестрами, не є безспірними, у справі наявні сторони з протилежними інтересами. Відтак розгляд питання щодо встановлення вказаного факту, що має юридичне значення, у порядку окремого провадження позбавляє протилежну сторону низки ключових процесуальних прав, якими наділений відповідач у позовному провадженні та унеможливлює повноцінне відстоювання своєї позиції на основі принципу змагальності.

Окрім того, у випадку задоволення судом заяви, встановлення даного факту вплине на коло спадкоємців ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 адвокат Чудак В. Д., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 червня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на те, що рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2024 року, яке набрало законної сили 12 лютого 2025 року згідно з постановою Вінницького апеляційного суду, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавницею ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , відмовлено. З цього рішення видно, що без наявності до того законних підстав ОСОБА_2 намагався набути право на спадкування майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 як спадкоємець четвертої черги за законом. ОСОБА_2 не є спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 ні за заповітом, ні за законом, а орендує земельну ділянку, що їй належала. Він обманом отримав від ОСОБА_1 свідоцтво про смерть ОСОБА_7 , яке подав до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини та подання заяви до суду про встановлення факту, що має юридичне значення. Більше того спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 прийняв її син ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , і на час відкриття спадщини постійно з нею проживав. Відповідно, оскільки ці обставини встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, ОСОБА_2 немає законних підстав претендувати на спадкове майно, яке залишилось після ОСОБА_7 , а саме по собі подання ним заяви про прийняття спадщини не свідчить про наявність реального спору між ОСОБА_1 та ним щодо спадкування після смерті ОСОБА_7 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 379 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, якщо суд порушив при її постановленні норми процесуального права, його висновки не відповідають обставинам справи.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходив із того, що подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_7 ОСОБА_2 і відкриття спадкової справи за такою заявою свідчить про наявність спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 .

З таким висновком погодитись не можна з огляду на таке.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу IV ЦПК України.

У пункті 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 273 ЦПК України (пункт 1 частини першої статті 315 діючого ЦПК України) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки (постанова Верховного Суду у складі першої судової палати Цивільного касаційного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 691/1237/20).

У частині шостій статті294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зробила висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Верховний Суд у постанові від 19 березня 2021 року у справі № 643/14985/18-ц зазначив, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно реальним, а не гіпотетичним (постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18 , від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 , від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 , від 15 листопада 2021 року у справі № 554/10125/20 , від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21.

Звертаючись із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_10 заявниця зазначала про те, що його встановлення їй необхідне для прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , після смерті останньої.

Згідно зі статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 175/1578/23 зазначив, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Завданням цивільного судочинства, яким повинні керуватися суд та усі учасники справи і яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частини перша, друга статті 2 ЦПК України).

Отже для висновку про наявність спору про право на спадщину і залишення у зв`язку з цим заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду суд насамперед повинен встановити наявність інших спадкоємців померлої особи за заповітом чи за законом та перевірити чи не втратили вони в силу закону право на спадкування на момент звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно рішення у справі за такою заявою може вплинути на їхні права і обов`язки.

Саме лише звернення особи із заявою про прийняття спадщини і відкриття у зв`язку з цим нотаріусом спадкової справи не може свідчити про наявність у такої особи права на спадщину без з`ясування (підтвердження) того, що вона насправді є спадкоємцем померлої особи за законом чи за заповітом.

Клопочучи про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду ОСОБА_2 , окрім як на існування спадкової справи, відкритої щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 , за його заявою, на існування заповіту останньої на його ім`я чи наявність у нього права на спадкування за законом не вказував. Немає таких доказів і в матеріалах справи.

Натомість представник заявниці адвокат Чудак В. Д. клопотав про дослідження судом справи № 134/1847/24, рішення Крижопільського районного суду Вінницької області у якій від 20 листопада 2024 року набрало законної сили 12 лютого 2025 року згідно з постановою Вінницького апеляційного суду і є у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123246227) і яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавницею ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , відмовлено.

З цього рішення видно, що без наявності до того законних підстав ОСОБА_2 намагався набути право на спадкування майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 як спадкоємець четвертої черги за законом (стаття 1264 ЦК України).

Тобто, фактично, його участь у цій справі та, зокрема, клопотання про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , спрямоване не на захист його процесуальних прав, як можливої сторони у спорі про право на спадкування, а на перешкоджання ОСОБА_1 реалізувати її відповідне право у разі його наявності (підтвердження), що є неприпустимим, оскільки суперечить основному завданню цивільного судочинства.

За таких обставин, не з`ясувавши чи дійсно ОСОБА_2 є спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин без розгляду через наявність спору про спадкування.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чудака В. Д. задовольнити.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 червня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

(Повний текст судового рішення виготовлено 21 серпня 2025 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало