Провадження № 2/752/1660/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.06.2025 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Чекулаєва С.О.,

секретаря судового засідання Пастух З.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» та ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач) звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовною заявою до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» (надалі за текстом також - відповідач 1 або ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА») та ОСОБА_2 (надалі за текстом також - відповідач 2) з такими позовними вимогами:

- стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» суму збитків у розмірі 131 864,64 гривні;

- стягнути з ОСОБА_2 розмір франшизи та непокритого страхового ліміту за страховим випадком.

1.1. Стислий виклад обґрунтування та правової позиції позивача

Позовні вимоги мотивовані тим, що в липні 2023 року, з вини ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Scania R500В» д.н.з. НОМЕР_1 , відбулася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб марки «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 , який належав позивачу - ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у відповідача 1 - ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА».

16.08.2023 на замовлення ОСОБА_1 був складений Звіт про визначення вартості матеріального збитку №1608 згідно якого розмір матеріального збитку завданого дорожньо-транспортною пригодою становить 131 864,64 гривні.

23.08.2023 на замовлення ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» був складений Звіт ТОВ «СЗУ Україна» про оцінку вартості (розміру) збитків №26158, згідно якого вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача була визначена у розмірі 62 941,12 гривень, з якою позивач не погоджується.

Посилаючись на положення пункту 22.1 статті 22 та пункту 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону від 01.07.2004 № 1961-IV) позивч просить стягнути з ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» суму страхового відшкодування, яка становить 131 864,64 гривні, а з ОСОБА_2 суму у розмірі франшизи та суму непокритого страхового ліміту за страховим випадком.

1.2. Стислий виклад позиції відповідача

У відзиві на позовну заяву ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» позов не визнає та вказує, що позивач пропустив річний строк на подання заяви про виплату страхового відшкодування, з якою позивач звернувся до відповідача 1 лише 15.11.2024, в той час, як дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу належного відповідачу 2 сталася 02.07.2023.

Посилаючись на положення підпункту 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону від 01.07.2004 № 1961-IV) відповідач 1 вказує, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (якщо шкода заподіяна майну) є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Також, відповідач 1 вказує на те, що страхове відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу здійснюється страховиком з урахуванням фізичного зносу такого транспортного засобу та з вирахуванням податку на додану вартість у разі, якщо страхове відшкодування здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи. Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, який був виготовлений ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення відповідача 1, є таким, що відповідає вимогам законодавства та враховує фізичний знос такого транспортного засобу позивача.

Враховуючи викладене відповідач 1 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, водночас, вказує, що у разі задоволення позовних вимог, просить суд, врахувати франшизу у розмірі 3 200,00 гривень, а також зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 20 000,00 гривень до 2 500,00 гривень.

1.3.Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.11.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строку для усунення недоліків.

14.03.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.03.2025 відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 04.06.2025 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Про розгляд справи її учасники повідомлялися належним чином.

2.Мотивувальна частина

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом

Згідно постанови Бородянського районного суду Київської області від 11.09.2023 у справі №939/1703/23 суд встановив, що 02.07.2023 на 52 км + 500 м. автодороги М-07 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Scania R500В» д.н.з. НОМЕР_1 , перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу попутному транспортному засобу «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого допустив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.

Згідно наданого відповідачем 1 Полісу №215266831 від 20.06.2023 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 у період з 21.06.2023 по 20.06.2024 була застрахована ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» із страховою сумою на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 160 000,00 гривень та із встановленою франшизою у розмірі 3 200,00 гривень.

Забезпеченим транспортним засобом згідно Полісу №215266831 від 20.06.2023 є транспортний засіб марки «Scania R500В» д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 2007.

Власником пошкодженого транспортного засобу марки «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 , 2018 року випуску, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , є ОСОБА_1 .

Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №26158 від 12.08.2023 (дата оцінки 02.07.2023) складеного ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату оцінки, становить 62 941,12 гривень.

Вказана оцінка була здійснена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, який становить 0,57.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку №1608 від 16.08.2023 (дата оцінки 16.08.2023) складеного ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу марки «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 становить 131 864,64 гривні.

Вказана оцінка була здійснена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, який становить 0,65.

До Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №26158 від 12.08.2023 та до Звіту про визначення вартості матеріального збитку №1608 від 16.08.2023 додані ремонтні калькуляції, які підтверджують варість запасних частин та виконаних робіт, які були необхідні для відновлення пошкодженого автомобіля.

25.09.2023 ОСОБА_1 була складена Заява - претензія по справі №105580 до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» в якій позивачем висловлена незгода із розміром збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу в сумі 62 941,12 гривень, які були визначені відповідно до Звіту про оцінку №26158 від 12.08.2023.

Згідно листа від 03.10.2023 вих.№105580/1 ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» повідомило ОСОБА_1 , що у зв`язку з неподанням ним заяви на виплату страхового відшкодування, як цього вимагає положення пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону від 01.07.2004 № 1961-IV), у страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення стосовно виплати страхового відшкодування.

2.2. Мотиви, з яких виходить суд при ухвалені рішення та застосовані норми права

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина третя статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд встановив, що 02.07.2023, з вини ОСОБА_2 на 52 км + 500 м автодороги М-07 відбулася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб - «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 , 2018 року випуску.

Вина ОСОБА_2 встановлена постановою Бородянського районного суду Київської області від 11.09.2023 у справі №939/1703/23.

В силу положень частини шостої статті 82 ЦПК України, ця постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду та обставина, що правопорушення мало місце з вини ОСОБА_2 та додатковому доказуванню не підлягає.

За змістом частин 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону від 01.07.2004 № 1961-IV, який діяв на дату виникнення спірних правовідносин), (надалі за текстом також - Закон № 1961-IV) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).

Частиною першою 979 ЦК України встановлено, що договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів.

Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України (ч. 1 ст. 980 ЦК України).

Відповідно до статті 981 ЦК, договір страхування укладається в письмовій формі з дотриманням вимог до письмової форми правочину, встановлених цим Кодексом. Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим полісом (сертифікатом). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

У пункті 1.8. статті 1 Закону № 1961-IV визначено, що страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди (02.07.2023) між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом №215266831 (період страхування з 21.06.2023 по 20.06.2024), із страховою сумою на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - 160 000,00 гривень та із встановленою франшизою у розмірі 3 200,00 гривень.

Забезпеченим транспортним засобом згідно Полісу №215266831 від 20.06.2023 є транспортний засіб марки «Scania R500В» д.н.з. НОМЕР_1 .

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV).

За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки ( ст. 29 Закону №1961-IV).

Статтею 33 Закону №1961-IV передбачені дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до статті 34 Закону №1961-IV, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Суд встановив, що матеріали справи не містять заяви позивача до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» про виплату страхового відшкодування.

На цій підставі, ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», посилаючись на положення підпункту 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону №1961-IV стверджує, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (якщо шкода заподіяна майну) є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Закон № 1961-IV передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV).

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної дорожньо - транспортної пригоди.

Водночас суд зазначає, що поняття «преклюзивні строки» здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю «позовна давність» (строк захисту порушеного права особи).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У такому випадку договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі та може бути оформлений як окремий договір, і як пункт основного договору (частина перша статті 259 ЦК України). При цьому закон не передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути скорочена за домовленістю сторін, що свідчить про те, що позовна давність на звернення до суду за захистом порушеного права визначається законом і може бути тільки збільшена.

Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Поряд із цим законодавством встановлюються також спеціальні строки позовної давності, зокрема, скорочені до одного року. Така позовна давність, яка закріплена статтею 258 ЦК України, визначена лише для вимог, зазначених у частині другій цієї норми, і зміст цієї норми не допускає розширеного тлумачення та передбачає такий строк для вимог про відшкодування шкоди, спричиненої наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.

Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності.

Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в дорожньо-транспортній пригоді особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

Враховуючи викладене, суд не погоджується з позицією ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», про те, що сплив річного строку визначеного у підпункті 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону № 1961-IV є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача до відповідча 1 як страховика за Полісом №215266831 від 20.06.2023.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 звертався до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» із Заявою - претензією по справі №105580 від 25.09.2023 в якій вказував на свою незгоду із розміром збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу в сумі 62 941,12 гривень, які були визначені відповідно до Звіту про оцінку №26158 від 12.08.2023.

Таким чином, суд вбачає, що позивач вчиняв активні дії спрямовані на отримання страхового відшкодування, проте не подав заяву про здійснення страхової виплати у зв`язку з неузгодженістю розміру страхової виплати.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення із страховика - ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» страхового відшкодування в межах строків позовної давності, суд вважає, що такі вимоги є законними та підлягають задоволенню частково.

Окрім того, суд ще раз наголошує, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності

До аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Щодо розміру страхового відшкодування, яке має виплатити ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» суд зазначає наступне.

Згідно Полісу №215266831 від 20.06.2023 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 у період з 21.06.2023 по 20.06.2024 була застрахована ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» із страховою сумою на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну у розмірі 160 000,00 гривень та із встановленою франшизою у розмірі 3 200,00 гривень.

Матеріали справи містять два Звіти про визначення вартості матеріального збитку завданого позивачу, а саме: Звіт №1608 від 16.08.2023 складений ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 , за яким вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу марки «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 становить 131 864,64 гривні та Звіт №26158 від 12.08.2023 складений ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», згідно якого вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату оцінки, становить 62 941,12 гривень.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (надалі за текстом також - КТЗ), а також, вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (надалі за текстом також - Методика).

Методика розроблена згідно із законами України «Про судову експертизу», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна.

Відповідно до пункту 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (п. 1.4 (д) Методики).

Пункт 2.4. Методики, передбачає, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна (п. 5.1 Методики). У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку (п.5.2 Методики).

Згідно пункту 6.1. Методики визначення типу, моделі, версії КТЗ, року його виготовлення, комплектності, укомплектованості, повної маси, робочого об`єму двигуна тощо проводиться на основі даних виробника КТЗ. Визначальним при цьому є ідентифікаційний номер.

Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

За змістом пунктів 8.2, 8.3 розділу VIII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається на момент пошкодження транспортного засобу.

Як вбачається із вказаних Звітів, вони мають розходження щодо визначення ринкової вартості транспортного засобу (Звіт №26158 - 238 310,07 гривень та Звіт №1608 - 334 581,00 гривень), вартості запасних частин та вартості ремонтних робіт.

Відповідно до пункту 52 розділу «Загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна» Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», встановлено, що оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Суд звертає увагу, що наявний в матеріалах справи Звіт № 26158 від 12.08.2023 виконаний ТОВ «СЗУ України» не містить копій (роздруківок з інтернет ресурсів) документів (квитанцій, прайсів), які підтверджують вартість запасних частин та агрегатів, про які вказано в Ремонтній калькуляції №105580/1 від 12.08.2023, на відміну від Звіту №1608 від 16.08.2023, який містить такі підтверджуючі документи в належній якості.

Зокрема, суд вбачає, що ФОП ОСОБА_3 при складанні Звіту №1608 від 16.08.2023 підтвердила належними цінниками з різних джерел з мережі Інтернет вартість: бамперу (32 890,00 гривень); двері передньої лівої (65 449,00 гривень); клею для лобового скла (2 595,00 гривень); колес до транспортного засобу (від 3017,00 гривень до 4 152,00 гривень).

Таким чином, інформація щодо вартості запасних частин та агрегатів, яка викладена у Звіті №1608 від 16.08.2023 складеному ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 видається суду більш вірогідною та об`єктивною у порівнянні з аналогічною інформацією викладеною у Звіті №26158 від 12.08.2023 складеному ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА».

Окрім того, суд звертає увагу, що копії Кваліфікаційного свідоцтва оцінювача №7404 від 20.02.2010 та Сертифікату №599/21 від 09.08.2021 надані до суду без їх належного засвідчення.

Враховуючи викладене, при визначенні розміру завданих позивачу збитків суд керується результатами дослідження наведених у Звіті №1608 від 16.08.2023, що складений ФОП ОСОБА_3 .

Водночас, суд вважає, що результати оцінки викладені у Звіті №26158 від 12.08.2023 складеному ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», є значно заниженими та не відповідають реальній варстості запасних частин та виконаної роботи.

Як приклад такої невідповідності суд звертає увагу, що лише вартість двері передньої лівої, яка становить 65 449,00 гривень (а.с.64) перевищує розмір завданої шкоди визначеної згідно Звіту №26158 від 12.08.2023.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку №1608 від 16.08.2023 (дата оцінки 16.08.2023) складеного ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,65) транспортного засобу марки «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 становить 131 864,64 гривні.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» про стягнення згідно Полісу №215266831 від 20.06.2023 грошових коштів у розмірі 131 864,64 гривні підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі 128 664,64 гривень (131 864,64 - 3 200,00), за вирахуванням франшизи, що відповідає вимогам законодавства, загальним принципам страхування та не перевищує встановленого ліміту відповідальності страховика.

Щодо стягнення завданого збитку з ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Під час розгляду цивільної справи № 686/1914/16-ц (постанова від 24.06.2020) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Оскільки суд стягнув з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» відшкодування завданої шкоди за вирахуванням розміру франшизи, суд дійшов до обгрунтованого висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути різницю між фактичним розміром завданої шкоди (131 864,64 гривні) і сумою страхового відшкодування (128 664,64 гривень), тобто розмір франшизи, який становить 3 200,00 гривень.

3.Судові витрати

Згідно пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» задоволено частково, а саме у розмірі 128 664,64 гривень, до стягнення з відповідача 1 на користь позивача належить судовий збір у розмірі (97,57% від 1 318,65 гривень) = 1 278,46 гривень.

В свою чергу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить до стягнення судовий збір у розмірі 40,10 гривень.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд приймає до уваги позицію викладену у додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 загалом, та зокрема щодо обов`язку доведення неспівмірності витрат, які покладаються на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім цього, щодо принципу змагальності, який знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частини п`ятої та частини шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) від 27.06.2018, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 753/15687/15-ц від 14.11.2018, № 753/15683/15 від 26.09.2018 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 910/3929/18 від 18.06.2019.

Суд враховує, що відповідно до частин першої та третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданому позові ОСОБА_1 визначив розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000,00 гривень.

На підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи позивачем долучено:

- копію Договору про надання правової допомоги №34/10-23 від 07.10.2023, укладеного між Адвокатським бюро «ПРИХОДЬКО ТА ПАРТНЕРИ» та ОСОБА_1 ;

- копію Додаткової угоди від 07.10.2023 до Договору про надання правової допомоги №34/10-23 від 07.10.2023;

- копію Додаткової угоди №2 від 02.12.2023 до Договору про надання правової допомоги №34/10-23 від 07.10.2023;

- копію ордера на надання правничої допомоги серії АВ №1163624 від 06.11.2024, виданого Адвокатським бюро «ПРИХОДЬКО ТА ПАРТНЕРИ»;

- копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

У поданому до суду відзиві на позов ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» просить суд, у разі задоволення позову, зменшити витрати на професійну правничу допомогу з 20 000,00 гривень до 2 500,00 гривень.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу, що в Договорі про надання правової допомоги №34/10-23 від 07.10.2023, а також у додаткових угодах від 07.10.2023 та від 02.12.2023 не наведно жодної інформації про те, в якій саме справі надається така допомога (не вказані сторони та/або номер справи).

Суд зазначає, що Договір про надання правової допомоги №34/10-23 від 07.10.2023, та додаткові угоди від 07.10.2023 та від 02.12.2023 були укладені задовго до подання позовної заяви від 19.11.2024, у зв`язку з чим, враховуючи відсутність інших доказів, у суду виникає обгрунтований сумнів у належності вказаних договорів до цієї справи.

Матеріали справи також не містять Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), а також жодних доказів того, що позивач сплатив грошові кошти за надану професійну правову допомогу.

Порядок здійснення розрахунків укладеним Договором про надання правової допомоги №34/10-23 від 07.10.2023 та додатковими угодами не визначений.

Враховуючи викладене суд відмовляє позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з недоведеністю їх реальності та необхідності.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 102; ЄДРПОУ; 22868348) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) відшкодування завданої шкоди у розмірі 128 664 (сто двадцять вісім тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 64 копійки та судовий збір у розмірі 1 278 (одна тисяча двісті сімдесят вісім) гривень 46 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) відшкодування завданої шкоди у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок та судовий збір в розмірі 40 (сорок) гривень 10 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 );

Відповідач 1: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 102; ЄДРПОУ; 22868348);

Відповідач 2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Суддя С. О. Чекулаєв