19.08.2025 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/364/25
Провадження № 2/533/245/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - Козир В.П.,

за участю:

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

12 травня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» через підсистему «Електронний суд» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-9646453 від 27.02.2024 у розмірі 50019,00 гривень, яка складається зі: заборгованості за тілом кредиту - 6300,00 грн та заборгованості за відсотками - 43719,00 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн, розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечував.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів, у якому позивач просив витребувати від Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію.

Процесуальні дії/рішення у справі

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 19 червня 2025 року (а.с. 66-71).

Цією ж ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано від Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію.

Ухвалою суду від 19 червня 2025 року оголошено перерву у судовому засіданні до 19.08.2025 (а.с. 88-91).

Цією ж ухвалою суду витребувано від Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію щодо зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , грошових коштів від ТОВ «Макс кредит» та інформацію щодо видаткових операцій по рахунку на користь ТОВ «Макс Кредит». Витребувано від ТОВ «Макс Кредит» відомості про суми погашення кредиту за договором № 00-9646453 від 27.02.2024.

26 червня 2025 року на адресу суду від АТ «Універсал Банк» надійшла витребувана судом інформація (а.с. 99-101).

28 липня 2025 року на адресу суду від ТОВ «Макс Кредит» надійшла витребувана судом інформація (а.с. 104-105).

У судове засідання 19.08.2025 представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, просив їх розстрочити рівними частинами на рік у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, на підтвердження чого надав довідки про доходи. З цих самих підстав просив суд зменшити витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Аргументи сторін

Позиція позивача (а.с. 3-8)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.02.2024 ТОВ «Макс Кредит» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (разом - сторони) уклали кредитний договір № 00-9646453 (далі - договір або кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора.

Під час укладення кредитного договору первісним кредитором здійснено ідентифікацію та верифікацію відповідача згідно з вимогами, встановленими Постановою НБУ «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», що передбачено та погоджено умовами кредитного договору.

Кредитний договір підписано відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора, що є належним і допустимим доказом укладення правочину між сторонами.

На виконання умов кредитного договору 27.02.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № НОМЕР_1 (далі - платіжна картка), що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця.

Під час укладення кредитного договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту - 6300,00 грн, валюту зобов`язання, строк дії договору та порядок кредитування.

Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі.

Відповідач не виконав належним чином зобов`язання з повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість за договором у розмірі 50 019,00 грн, у тому числі: 6300,00 грн - заборгованість по кредиту; 43719,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

У подальшому право вимоги за кредитним договором № 00-9646453 до відповідача було відступлено на користь позивача.

При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статтю статті 512, 514, 1054, 1077-1078 ЦК України, статті 12, 133-134, 137, 141 ЦПК України, статті 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статті 5, 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», статті 60, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та правові висновки Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19 лютого 2020року), у справі № 922/445/19 (постанова від 03 жовтня 2019 року).

Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_1 спочатку позовні вимоги визнавав частково. Відзив не подав, але у судовому засіданні пояснив, що договір з первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» укладав, кредит отримував, але не погодився з розміром нарахованих процентів, уважаючи, що ані позивач, ані первісний кредитор не мали права у такому завеликому розмірі нараховувати йому проценти за кредитом. Крім того, повідомив, що сума кредиту була не 6300,00 грн, як зазначив позивач, та не 6000,00 грн, як зазначено у кредитному договорі, а на 300,00 грн менше, так як первісний кредитор суму комісії утримує одразу зі суми кредиту, зазначеної у договорі (6000,00 грн), і фактично на рахунок заходить сума зменшена на суму комісії. Також стверджував, що він деякий час сумлінно виконував свої зобов`язання за кредитом, та сплачував всі обов`язкові щомісячні платежі, але пізніше у зв`язку зі хворобою матері, він не зміг вчасно погашати кредит, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку первісний кредитор продав позивачеві.

Пізніше у письмовій заяві позовні вимоги визнав, але просив розстрочити їх виплати на рік у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та замалим доходом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

27.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» (за договором - кредитодавець або товариство) та відповідачем ОСОБА_1 (за договором - позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 00-9646453 (надалі - кредитний договір або договір кредиту), який було підписано електронним підписом позичальника (відповідача), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що свідчать умови р. 2 та 8 кредитного договору (а.с. 9-13).

Кредитний договір містить визначення термінів, які використовуються в договорі:

- кредит - грошові кошти, що надаються позичальникові на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника;

- кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. при цьому може бути передбачено право позичальника отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі;

- комісія за надання кредиту - одноразова плата, яку здійснює позичальник за надання кредиту. Плата за надання кредиту є економічною сутністю комісії за надання кредиту, при цьому базою розрахунку комісії за надання кредиту є сума ліміту кредитної лінії, визначеного у п.1.2 цього договору. Комісія за надання кредиту розраховується як фіксований відсоток від суми кредитного ліміту;

- проценти - плата, яку здійснює позичальник за користування кредитом. плата за користування кредитом є економічною сутністю процентів, при цьому базою розрахунку процентів є залишок неповерненої суми кредиту станом на початок кожного календарного дня протягом строку кредитування. розрахунок процентів здійснюється згідно з розділом 3 цього договору.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

У п. 1.2 кредитного договору зазначено, що сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 6000,00 гривень. Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби.

Згідно з п. 1.3 кредитного договору строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю (дата повернення кредиту) «21» лютого 2025 року.

Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 13 березня 2024 року, та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Дата (и) повернення кредиту та сплати нарахованих процентів зазначаються у графіку платежів, який міститься в пункті 7.20 цього договору. У разі, якщо позичальник виконав зобов`язання по сплаті процентів не пізніше наступного дня з періодичної дати оплати процентів, то він вважатиметься таким, що виконав свої зобов`язання по сплаті платежу належним чином, а проценти за договором продовжуватимуть нараховуватися згідно умов цього договору. У разі, якщо позичальник виконає у повному обсязі свої зобов`язання за договором по сплаті нарахованих процентів на періодичну дату оплати процентів та поверне повністю суми кредиту не пізніше наступного дня за днем періодичної дати оплати процентів, то вважатиметься, що позичальник повністю достроково погасив кредит.

Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.4 кредитного договору).

У відповідності до п. 1.4.1 кредитного договору стандартна процента ставка складає 2,47 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного у пункті 1.3. цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки).

Відповідно до п. 1.4.4 кредитного договору, у разі невиконання позичальником умови програми лояльності щодо отримання знижки, тобто несплати позичальником нарахованих процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.3.1 цього договору, за зниженою процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за стандартною процентною ставкою, встановленою п. 1.4.1 цього договору.

За надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 5,00 % від суми кредиту, що складає 300,00 грн (п. 1.5 кредитного договору).

Згідно з п. 1.6.1 кредитного договору денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії (у разі її наявності) дорівнює 2,5 % (та розраховується у процентах з використанням такої формули: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100% = (53652.00/6000)/360 ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 2.8 кредитного договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 27 лютого 2024 року сума кредиту перераховується кредитодавцем у сумі 6000 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 .

У розділі 3 кредитного договору зазначено порядок розрахунку та здійснення оплати процентів: розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів кредиту з поточного рахунку кредитодавця до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії (п. 3.1). Розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається день повернення кредиту (крім випадку фактичного повернення кредиту у дату, яка не відповідає дню повернення кредиту) (п.3.2). Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 3.3).

У відповідності до п. 4.2.5 кредитного договору кредитодавець має право відступити право вимоги за договором із заміною кредитора у зобов`язанні відповідно до норм Цивільного кодексу України (у т.ч. ч. 1 ст. 516 ЦКУ) без згоди позичальника, а також обов`язково повідомити позичальника про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома позичальника такого факту.

Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки, визначені договором (п. 4.3.1).

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору сума кредиту, одержана позичальником за договором, повертається ним у повному обсязі у валюті кредиту не пізніше дня повернення кредиту (включно), зазначеного у графіку платежів, на поточний рахунок кредитодавця, зазначений у розділі 8 цього договору, шляхом ініціювання переказу коштів з платіжної картки позичальника через роs-термінал в особистому кабінеті.

Строк дії цього договору становить 360 календарних днів. Місцем укладення цього договору є місцезнаходження товариства (п. 7.2 кредитного договору).

У п. 7.20 кредитного договору визначено графік платежів. Цим Графіком встановлюються кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а також визначається загальна вартість кредиту для позичальника та реальна річна процентна ставка за договором про споживчий кредит. Оплата процентів кожні 15 днів. Відповідно до графіка сума кредиту становить 6000,00 грн, проценти за користування кредитом - 52029,00 грн; сума платежу за розрахунковий період - 58329,00 грн.

У п. 8 кредитного договору зазначено реквізити сторін, зокрема, і позичальника, а саме: зазначено прізвище, ім`я, по батькові відповідача « ОСОБА_1 », місце проживання; паспортні дані; ідентифікаційний номер відповідача ( НОМЕР_3 ); телефон: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; одноразовий ідентифікатор: 94747, відправлено: 27.02.2024 14:39:53; введено: 27.02.2024 14:40:06; підписано ел.підписом позичальника (електронний підпис позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону НОМЕР_5 ).

У паспорті споживчого кредиту «Інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит (стандартизована форма)», який містить електронний підпис позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 47139) , наведені такі умови кредитування: тип кредиту - кредитна лінія; сума/ліміт кредиту - 6000,00 грн; строк кредитування - 360 днів; мета отримання кредиту - споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту - безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) споживача. Процентна ставка, відсотків річних - 879,50 % річних , знижена процентна ставка - 1 % за кожен день користування кредитом протягом перших 15 днів поспіль (застосовується, якщо споживачем виконані умови програми лояльності для отримання знижки, зокрема до вказаного у договорі строку споживач сплатить кошти в сумі, не менше суми першого рекомендованого платежу, визначеного договором); стандартна процентна ставка - 2,47 % за кожен день користування кредитом з 16 дня по дату повернення (закінчення строку кредитування); тип процентної ставки - фіксована; комісія за надання кредиту - 300 грн. Дата надання інформації - 27.02.2024, інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.03.2024 (а.с. 14-15).

Довідкою про ідентифікацію первісний кредитор ТОВ «Макс Кредит» підтвердив, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 00-96453 від 27.02.2024, ідентифікований ТОВ «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразово ідентифікатора) відбувся шляхом використання одноразового ідентифікатора 94747; дата відправки ідентифікатора позичальнику - 27.02.2024 14:39:53; номер телефону/ електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор, - +41 (а.с. 16).

Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» на сайті торговця Treba.credit через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції, а саме:… номер транзакції - 40903-76105-48364, дата та час проведення транзакції - 27.02.2024 14:40:11, сума транзакції 6000,00 грн, банк-емітент - Monobank, маска картки клієнта - НОМЕР_2 (а.с. 17-18).

У додатку до інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» (а.с. 19-20) наведено додаткову інформацію щодо ПІБ, РНОКПП та договору позичальників, яким були перераховані кошти через платіжний сервіс «Platon» (ТОВ «Платежі онлайн»), серед яких: клієнт - ОСОБА_1 , номер кредитного договору - 00-9646453, номер транзакції - 40903-76105-48364, дата та час проведення транзакції - 27.02.2024 14:40:11, сума транзакції 6000,00 грн, банк-емітент - Monobank, маска картки клієнта - НОМЕР_2 (а.с. 19 на звороті).

Згідно з листом АТ «Універсал Банк» (а.с. 99-100) на ім`я ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_11 , на яку було зараховано платіж у сумі 6000,00 грн за період з 27.02.2024 по 03.03.2024.

Така інформація підтверджується також випискою по картці, що зберігається у матеріалах справи в електронному вигляді.

Також у даному листі АТ «Універсал Банк» повідомило, що кошти зараховувалися не по реквізитам, а через платіжну систему, тому у банку відсутня інформація щодо призначення та рахунків відправників, підтвердити чи спростувати факт того, що платежі надходили від ТОВ «Макс Кредит» банк не може. Номер телефону, на який відправлялася інформація на підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою, - НОМЕР_6 .

Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 22-23), виконаним первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит», сума заборгованості відповідача за період з 27.02.2024 по 17.12.2024 становила 50019,00 гривень, у тому числі: заборгованість по основному боргу - 6000,00 гривень; заборгованість за процентами - 43719,00 гривень та заборгованість по комісії - 300,00 гривень.

Заборгованість нарахована за період 295 днів з розрахунку 2,47 % у день користування кредитними коштами.

17.12.2024 між ТОВ «Макс Кредит» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн (далі по тексту рішення - договір факторингу № 1) (а.с. 24-26).

Відповідно до п. 2.1 договору факторингу № 1 у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно з реєстром в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги.

Згідно з п. 2.2. договору факторингу № 1 перехід від клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається у момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передач реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги відповідно до реєстру боржників та є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності до п. 4.6.3 договору факторингу № 1 фактор має право здійснювати наступне відступлення прав вимоги на користь третіх осіб виключно за згодою клієнта до передачі суми фінансування клієнту. Після передачі суми фінансування клієнту фактор має право здійснювати наступне відступлення вимоги на користь третіх осіб без згоди клієнта.

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 17122024-МК/Онлайн ТОВ «Макс Кредит» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» прийняло реєстр боржників (а.с. 30 на звороті).

З копій платіжних інструкцій (а.с. 31-32) вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» розрахувалося з ТОВ «Макс Кредит» за договором факторингу № 17122024-МК/Онлайн.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9646453 від 27.02.2024 у загальній сумі 50019,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 6300,00 гривень; сума заборгованості за відсотками - 43719,00 гривень (а.с. 33-34).

02 квітня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 020425-У (далі по тексту рішення - договір факторингу № 2 (а.с. 35-38).

Відповідно до п. 1.1 договору факторингу № 2 за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 і є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.2 договору факторингу № 2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору.

Права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників відповідно до додатку № 2 (п. 1.5 договору факторингу № 2).

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 020425-У від 02 квітня 2025 року (а.с.40) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняло реєстр боржників у кількості 1223, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників, і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Згідно з платіжною інструкцією від 14.04.2025 № 415 ТОВ «Юніт Капітал» розрахувалося з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за право грошової вимоги згідно з договором факторингу № 020425-У від 02 квітня 2025 року (а.с. 41).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 2 ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9646453 від 27.02.2024 у загальній сумі 50019,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 6300,00 гривень; сума заборгованості за відсотками - 43719,00 гривень (а.с. 42-43).

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором (а.с.21) заборгованість відповідача перед позивачем станом на 07.05.2025 становить 50019,00 гривень, у тому числі: прострочена заборгованість по основному боргу - 6300,00 гривень; прострочена заборгованість по відсотками - 43719,00 гривень.

Відповідно до листа ТОВ «Макс Кредит» з дати укладення кредитного договору, тобто з 27.02.2024 до дати відступлення права вимоги за кредитним договором № 00-9646453, ОСОБА_1 не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 104-105).

З виписки по картці № НОМЕР_11 , яка належить відповідачу, за період з 27.02.2024 по 02.04.2025, (зберігається у матеріалах справи в електронному вигляді) не вбачається, що відповідачем здійснювались платежі з погашення заборгованості за кредитним договором № 00-9646453 (а.с. 99-101).

Застосовані судом норми права

Згідно зі ч. 1, 2, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 641 ЦКУ пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

За ст. 642 ЦКУ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ).

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію».

Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зі статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 (справа № 404/502/18), від 09.09.2020 (справа № 732/670/19) дійшов такого висновку:

«Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням:

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.».

У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ).

Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Згідно зі ч. 1-2, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 435 ЦПК України).

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан.

Частиною 5. ст. 435 ЦПК України передбачено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2024 між ТОВ «Макс Кредит» (первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-9646453, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» надало відповідачу у користування грошові кошти (кредит) у сумі 6000,00 грн строком на 360 днів до 21.02.2025.

Договір було укладено в електронній формі, що згідно зі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі.

Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наданими позивачем, та визнано відповідачем.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачем та первісним позикодавцем не було б укладено.

Так, підписання договору відповідачем підтверджується змістом договору та додатку до нього, які містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача; дату народження та податковий номер відповідача, номер паспорта, номер телефону; маску банківської картки; адресу місця проживання; електронну адресу.

Отже, суд уважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачем.

Також суд уважає доведеним позивачем факт видачі первісними кредитором кредиту у сумі 6000,00 грн та перерахування коштів саме у такій сумі у день укладення договору на картковий рахунок відповідача.

Сума комісії, пред`явленої до стягнення, у сумі 300,00 грн також цілком відповідає положенням пункту 1.5 кредитного договору. Позивачем помилково включено суму комісії у тіло кредиту, що однак не спростовує правомірність нарахування та підставність стягнення такої комісії.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом, арифметичних чи логічних помилок та неузгодженостей не виявив. Заборгованість за процентами нарахована правильно, виходячи з тієї процентної ставки, що була узгоджена сторонами у договорі, а саме: 2,47 % у день у межах строку кредитування, встановленого п. 1.3 кредитного договору (360 календарних днів), - за 295 днів правомірного користування кредитом.

Слід дійти висновку, що позивач підставно просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором у загальній сумі 50019,00 грн. Помилкове зазначення складових такої заборгованості (тіло кредиту та комісії) не є підставою для повної чи часткової відмови у задоволенні позовних вимог, які в цілому ґрунтуються на умовах кредитного договору, в належній формі укладеного між сторонами. Перевірка ж судом розрахунку заборгованості та самостійне визначення складових такої заборгованості не порушує принцип диспозитивності та змагальності, оскільки обов`язком суду є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Факт набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором суд також уважає доведеним належними та достатніми доказами.

Пред`явлені позовні вимоги відповідач визнав повністю.

Оскільки відповідач позовні вимоги визнав та наявні законні підстави для ухвалення рішення суду про задоволення позову, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права сторін, свободи чи інтереси інших осіб, суд висновує, що слід прийняти визнання позову відповідачем та позовні вимоги задовольнити повністю.

Щодо розстрочки виконання рішення

За рішенням суду відповідач зобов`язаний буде сплатити 50019,00 грн та судові витрати.

За період з листопада 2024 року по квітень 2025 року відповідач мав сукупній дохід 29888,36 грн.

Сума заборгованості, що підлягатиме до стягнення з відповідача, значно перевищує його дохід та буде обтяжливим фінансово для одноразової виплати. Разом з тим, відповідач погоджується здійснювати виплати самостійно, у разі встановлення йому розстрочення виконання рішення.

Суд, вирішуючи клопотання відповідача щодо розстрочення виконання рішення, ураховуючи дохід відповідача, керуючись п. 2 ч. 7 ст. 265, 435 ЦПК України, уважає за можливе розстрочити виконання судового рішення строком на один рік, встановивши розстрочення виплати рівними частинами по 4168,25 гривень щомісяця. Таке розстрочення виконання рішення суду спонукатиме відповідача до добровільного виконання рішення суду, позивач не витрачатиме фінансовий ресурс на примусове виконання рішення суду, та таке розстрочення в цілому не призведе до порушення права позивача на отримання присуджених коштів.

Розподіл судових витрат

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с. 1, 2).

З урахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 2422,40 грн.

Крім того позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн, на підтвердження яких надав відповідні докази.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

У відповідності до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Такі висновки зробив Верховний Суд у справі № 922/449/21.

Зі сторони позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано такі докази (копії):

1) договір про надання правничої допомоги від 07 квітня 2025 року № 07/04/25-02, укладений між адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (а.с. 52-53), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; гонорар складається зі суми вартості послуг, тарифи які узгоджені сторонами у протоколі погодження вартості послуг до цього договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025 (додаток № 1 до цього договору) (п. 3.3); сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта (п. 3.6);

2) протокол погодження вартості послуг до цього договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025, що є додатком №1 до договору про надання правничої допомоги 07/04/25-02 від 07.04.2025 (а.с. 53 на звороті);

3) додаткову угоду від 07.04.2025 № 1 до договору про надання правничої допомоги від 07/04/25-02 від 07.04.2025, відповідно до якої клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором від 27.02.2024 № 00-9646453 відносно боржника ОСОБА_1 (а.с. 54-55);

4) акт прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025, відповідно до якого адвокатське бюро «Тараненко і партнери» надало, а ТОВ «Юніт Капітал» отримало послуги: складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9646453 від 27.02.2024 - кількість годин 2 - вартість послуг 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9646453 від 27.02.2024 - кількість годин 2 - вартість послуг 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №00-9646453 від 27.02.2024 на рахунок боржника, яким є ОСОБА_1 , - кількість годин 1 - вартість послуг 500,00 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 00-9646453 від 27.02.2024 на рахунок боржника, яким є ОСОБА_1 , - кількість годин 1 - вартість послуг 500,00 грн (а.с.56).

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Позивачем надано усі необхідні докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на правничу допомогу у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у тому числі: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро, договір про надання правничої допомоги, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги. Такі докази завчасно були направлені відповідачу.

Відповідач заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу, до 3000,00 грн, обґрунтовуючи це своїм низьким доходом та скрутним матеріальним становищем.

Оскільки позовна заява позивача підлягає задоволенню, то на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 141, 137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід було б стягнути судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.

Разом з тим, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Така правова позиція зроблена Верховним Судом у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 808/1849/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 2040/6747/18.

Схожа правова позиція також висловлена Верховним Судом у справі № 340/4492/22 від 25 липня 2023 року.

Також у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Верховного Суду зробила такий висновок:

«Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Водночас у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, за якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення».

Здійснюючи розподіл витрат на правничу допомогу у даній справі, враховуючи власну практику розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в аналогічних справах, ураховуючи заявлене відповідачем клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що фактично справа розглядалася без участі представника позивача; по цій справі фактично відбулося лише два судових засідання; така категорія справ є розповсюдженою, а позовні заяви шаблонними; спір є нескладним у правозастосуванні; відповідач визнав позов та є слабшою стороною у правовідносинах з фінансовою установою (позивачем); сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сукупності зі сумою боргу, що стягується судом у результаті задоволення позову, та ураховуючи середньомісячний дохід відповідача (приблизно 6000,00 грн) може бути надмірним фінансовим тягарем для відповідача, тому суд уважає, що пред`явлений до відшкодування розмір витрат на правову допомогу є дещо завищеним, та суд частково відмовляє позивачеві у відшкодуванні здійснених ним витрат на правову допомогу у сумі 4000,00 грн та, відповідно, стягує з відповідача на користь позивача 3000,00 грн (7000,00 - 4000,00 = 3000,00) у рахунок понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

На думку суду, судові витрати позивача у такому розмірі відповідають критеріям реальності (їх дійсності та необхідності), розумності та не є явно несправедливими. Решту суми витрат (4000,00 грн) слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 12, 76, 77, 81, 133,137, 141, 259, 263-265, 268, 282 ЦПК України, нормами матеріального права та висновками Верховного Суду, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2024 року № 00-9646453 у загальній сумі 50019 гривень 00 копійок, у тому числі: - заборгованість за тілом кредиту - 6000 гривень 00 копійок; заборгованість за процентами за користування кредитом - 43719 гривні 00 копійок; заборгованість за комісією - 300 гривень 00 копійок.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання судового рішення на 1 рік із виплатами рівними частинами по 4168 гривень 25 копійок щомісяця.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на правничу допомогу у сумі 3000 гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: вул. Рогнідинська, буд. 4 А, офіс 10, місто Київ, 01024; ідентифікаційний код 43541163, адреса електронної пошти: ; тел.: ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; тел.: НОМЕР_12 ).

Повне рішення складено та підписано суддею 19.08.2025 без проголошення.

Суддя В.П. Козир