Справа № 638/2579/24
Провадження № 2/638/920/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Смирнова В.А.

за участю секретарів судового засідання Каркан А.В., Євженко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Жарського Тараса Володимировича, звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харків від 14 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2024 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, повідомлені завчасно та належним чином, про причини неявки не повідомили.

Представник позивача у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі «FACEBООК» Жила ОСОБА_3 , діє під ім`ям ОСОБА_4 , розмітив на власній сторінці мережі текстовий допис (публікацію), що містить інформацію про «непорядність, неякісне виконання робіт, які можуть потребувати капітального ремонту для виправлення» та інші відомості негативного, образливого характеру щодо ОСОБА_1 .

Вважає, що опис мітить недостовірну інформацію щодо позивача, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а саме: фраза 1. (перший абзац) «...непорядного підрядника...»; фраза 2. (другий абзац) «...ми були ошукані цією «компанією» та особисто Volodymyr Kuchirka...»; фраза 3. (третій абзац) «...їх відмова від відповідальності і виконання робіт по договору, з присвоєням частини матеріалів, фурнітури та ін...»; фраза 4. (п`ятий абзац). «...неспроможність витримати терміни робіт, або хоча б нормально прокомунікувати затримки та узгодити додатковий план...»; фраза 5. (шостий абзац) «...абсолютна відсутність контролю якості та намагання здати недороблену некондицію...»; фраза 6. (сьомий абзац) «...неякісне виконання робіт, які можуть потребувати капітального ремонту для виправлення (нерівність стін, підлоги, стелі, дефекти та неправильна розкладка плитки і т.д.)...»; фраза 7. (дев`ятий абзац) «...завищені ціни на роботи, матеріали та ін...».

Також вважає, що оспорювана інформація не є оціночними судженнями, їх зроблено у стверджувальній формі та можна витлумачити, як такі, що містять фактичні дані.

Позивач посилається на те, що публікацію відповідача відреагувало 23 особи та прокоментували 9, поширена інформація стосується компанії, що належить позивачу (Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА КВАРТИР») та конкретно самого позивача ( ОСОБА_1 ), а також у публікації розміщене веб-посилання на сторінку Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА КВАРТИР».

Вважає, що у публікації подано недостовірні відомості, поширена відповідачем інформація порушує особисті немайнові права позивача на честь, гідність та ділову репутацію, що визначено ст. 297, 299 ЦК України; при публікації інформації відповідач повинен був переконатися в їх достовірності, однак не дотримався вимоги законодавства та допустив публікацію неправдивих відомостей про позивача; метою поширення зазначеної інформації було створення негативного образу позивача та спотворення уявлення щодо товарів і послуг, що ним пропонуються, погіршення їх становища в суспільстві.

Просить суд визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію про ОСОБА_1 у вигляді фактичних тверджень, яка створена і викладена ОСОБА_2 , на сторінці у соціальній мережі Facebook ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що:

« ІНФОРМАЦІЯ_3 попередити івано-франківців та львів`ян про непорядного підрядника по ремонту квартир - Фабрика Квартир - https://www.facebook.com/fabryka.kvartyr - та попросити про допомогу з порадою чесних та кваліфікованих ремонтників які б могли завершити кинутий проект юридичною допомогою.

Нажаль, ми були ошукані цією "компанією" та особисто Volodymyr Kuchirka, який керує усім в ручному режимі що призвело в нашому випадку серед іншого до таких наслідків:

- їх відмова від відповідальності і виконання робіт по договору, з присвоєням частини матеріалів, фурнітури та ін

образи та погрози позовами (через коментар в інстаграмі) щодо шкоди репутації в розмірі понад 1 млн грн

- неспроможність витримати терміни робіт, або хоча би нормально прокомунікувати затримки та узгодити додатковий план.

- абсолютна відсутність контролю якості та намагання здати недороблену некондицію

- неякісне виконання робіт, які можуть потребувати капітального ремонту для виправлення (нерівність стін, підлоги, стелі, дефекти та неправильна розкладка плитки і т.д.)

невідповідність реалізації і проекту

- завищені ціни на роботи, матеріали та ін.

І це все на фоні красивої масованої реклами у соцмережах, яка обіцяє відсутність стресів, вчасність виконання, оптові ціни і суцільну турботу про клієнта!».

Також просить суд зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію публікації шляхом публікації на сторінці y соціальній мережі Facebook не пізніше місяця з дня набрання законом сили рішенням суду, у такий же день тижня і час доби, як і поширена і визнана недостовірною інформація, тексту із наступним змістом: «18.10.2023 на своїй особистій сторінці я розмістив інформацію про непорядність, неякісне виконання робіт, які можуть потребувати капітального ремонту для виправлення, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , зазначена інформація є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 , порочить ділову репутацію комерційного найменування «ФАБРИКА КВАРТИР», яке використовується ОСОБА_1 чем для ведення господарської діяльності. На підставі рішення суду (із зазначенням якого суду, дати ухвалення такого рішення за позовом ОСОБА_1 , зазначена інформація визнана недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, та ділову репутацію ОСОБА_5 ». Стягнути з відповідача на користь Позивача судові витрати у сумі 46 811грн., які складаються зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Заперечуючи проти позову, вважаючи позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, у відзиві, поданому через свого представника, відповідач посилається на те, що 01 червня 2023 року ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка є дружиною відповідача, уклали договір на виконання ремонтних робіт. Зазначає, що договір був укладений в інтересах сім`ї, відповідач як споживач скористався своїм правом на вільне вираження поглядів щодо якості виконання позивачем вказаного договору.

Також відповідач посилається на те, що тези, викладені у дописі в соціальній мережі «Facebook» є відгуком споживача про якість виконаних робіт за договором. Вважає, що позивачем не доведено недостовірність інформації та наявність шкоди, завданої поширенням інформації, а сам по собі факт, що інформація носить негативний характер не доводить завдання позивачу шкоди.

Суд, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_2 , який діє під ім`ям ОСОБА_4 , розмітив на власній сторінці мережі оспорювану інформацію. Факт поширення такої інформації сторонами не заперечується.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно із частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Статтею 201 Цивільного кодексу України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно із статтею 299 Цивільного кодексу України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно зі ст. 200 Цивільного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідним є визначення характеру такої інформації та з`ясування, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Частиною другою вказаної статті Закону визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Отже, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт сам по собі є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Позивачем надано висновок № 15187 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, відповідно до якого: в тексті публікації, поширеної у соціальній мережі Facebook 18.10.2023 на сторінці користувача « ОСОБА_4 (зазначає посилання), міститься інформація негативного характеру щодо компанії «Фабрика квартир» та діяльності її керівника ОСОБА_7 , викладена у формі фактичних тверджень, яка за умови невідповідності дійсності, є такою, що принижує його ділову репутацію.

При цьому, суд зазначає, що суд не бере до уваги вказаний висновок експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, у якому надана правова оцінка висловленій відповідачем інформації, оскільки здійснення висновку щодо наявності в поширеній інформації оціночних суджень чи фактичних тверджень належить до виключної компетенції суду.

Позивач належними і допустимими доказами не підтвердив, що поширена відносно нього як фізичної особи інформація є твердженням відповідача про конкретні факти (час, спосіб, кількість тощо), а не оціночними судженнями у вигляді критичної оцінки щодо діяльності позивача.

При вирішенні спору про визнання недостовірною та спростування інформації підлягають застосуванню загальні приписи ст. ст. 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору має бути встановлено не лише наявність підстав визнання недостовірною та спростування інформації, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, а відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Під діловою репутацією розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Дослідивши матеріали справи з метою вирішення питання, чи поширення інформації, завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, суд дійшов висновку, що позивач не довів що відомості, з приводу яких виник спір, є інформацією, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача та не надав доказів того, що внаслідок викладеної інформації відбулося зниження ділової активності позивача у сфері його діяльності, отже не довів негативного впливу інформації, яка містилася в публікації, на його ділову репутацію.

За наведених у сукупності обставин, оскільки позивачем не доведено наявності юридичного складу правопорушення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію.

Оскільки вимога про визнання інформації недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію судом залишено без задоволення, у задоволенні похідної вимоги позову про зобов`язання спростувати інформацію також слід відмовити.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.2-5,76-80,258-259,263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 липня 2025 року.

Суддя В.А. Смирнов