Справа № 344/1240/25
Провадження № 2/353/236/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

23.01.2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», розташоване по по вул. Харківське шосе, 19, офіс 2005, м. Київ, звернулось в Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 , зареєстрованої жительки АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії № 00-9829737 від 12.10.2023 року, що становить 11495,0 грн., та складається з: 5932,50 грн. заборгованості за тілом кредиту, 5562,50 грн. заборгованості за відсотками. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.10.2023 року між ТзОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредитної лінії № 00-9829737. 22.01.2024 року на підставі укладеного договору факторингу № 22-01/2024 ТзОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» відступило право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором на користь ТзОВ «Макс Кредит». В свою чергу 16.08.2024 року на підставі укладеного договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС ТзОВ «Макс Кредит» відступило право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором на користь ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим допустила заборгованість по вищевказаному договору в загальній сумі 11495,0 грн., яку представник позивача просить стягнути на користь товариства. Також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Також представник позивача подав клопотання про витребування доказів, а саме просив витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю, в т.ч. інформацію чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 банківська картка № НОМЕР_1 (в т.ч. надати повний номер рахунку), чи є номер телефону НОМЕР_2 фінансовим номером телефону за вказаним рахунком, чи було здійснено успішну транзакцію 12.10.2023 року на вказну банківську картку в сумі 5650,0 грн. та чи були зараховані ці кошти на рахунок власника банківської картки, шляхом надання первинних документів за період з 12.10.2023 року по 17.10.2023 року.

27.01.2025 року ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М. цивільну справу за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вирішено передати на розгляд за підсудністю до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області.

27.03.2025 року до Тлумацького районного суду Івано-Франкіської області надійшла цивільна справа за позовом ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цього ж дня передана для розгляду судді Тлумацького районного суду Івано-Франкіської області Луковкіній У.Ю.

27.03.2025 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

10.04.2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

14.04.2025 року та 08.05.2025 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному.

Недоліки позовної заяви було усунуто частково, однак з метою забезпечення доступу до правосуддя, ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.05.2025 року вирішено відкрити провадження у справі та справу призначити до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання нею заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Також вказаною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребуваноу АТ КБ «ПриватБанк» належним чином посвідчені документи, які містять інформацію про видачу та належність ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_1 та рух коштів по ній 12.10.2023 року з відображенням часу зарахування коштів на суму 5650,0 грн. номер транзакції № 39712-67502-32693.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

29.05.2025 року представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Голуб Г.С. подавав до суду письмове клопотання, в якому просив розгляд справи, призначений на 29.05.2025 року відкласти з метою належної підготовки та збору доказів по справі.

30.05.2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшли витребувані судом докази.

У період з 02.06.2025 року по 27.06.2025 року головуюча суддя по справі перебувала у частині щорічної оплачуваної відпустки.

Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві вказав, що позов підтримує, просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву на позовну заяву суду не надала, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України, вт.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Голуб Г.С. в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через підсистему «Електронний суд».

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідачка про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву суду не надала, а позивач подав докази, які вважав достатніми для розгляду справи, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити часткового з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 12.10.2023 року між ТзОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 (відповідачка) був укладений договір кредитної лінії № 00-9829737 (а.с. 22-29, 32-45).

Згідно з п. 1.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредитного ліміту складає 5650,0 грн. Строк дії кредитного ліміту - 120 днів (до 09.02.2024 року). Стандартна процентна ставка складає 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. За надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5,0% від суми кредиту, що складає 282,50 грн. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби (п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2 договору для отримання кредиту позичальник має зареєструватись на сайті компанії та мати доступ до особистого кабінету. При здійсненні реєстрації позичальник має пройти процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту. Цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 7.1. договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту кредитодавцем в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора, який направляється позичальнику на номер телефону, з метою підписання підписом в електронному форматі цього договору вважається направлення кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

12.10.2023 року сума позики в розмірі 5650,0 грн. була перерахована відповідачці на її платіжну картку № НОМЕР_3 за допомогою платіжного сервісу «Platon», що підтверджується інформаційною довідкою ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» від 09.09.2024 року з додатком до неї (а.с. 70-74) та випискою по банківському картковому рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» за 12.10.2023 року (а.с. 175).

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Так відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Статтями 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Частиною 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, ГК України, а також іншими актами законодавства.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.

Оскільки у наявних в матеріалах справи: копії договору кредитної лінії № 00-9829737 від 12.10.2023 року, графіку платежів, паспорті споживчого кредиту, зазначені всі істотні умови кредитного договору, зокрема сума кредиту, строк користування кредитом, процентна ставка за користування кредитом, графік платежів, вказані документи підписані власноручним електронним підписом відповідачки (одноразовими ідентифікаторами 8Q329, 2S917 (довідка а.с. 30)), суд вважає, що відсутні підстави вважати, що відповідачка не підписувала кредитний договір та не була проінформований про всі істотні умови кредитного договору.

Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про споживчий кредит»).

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому за змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні положення містить норма ст. 1 Закону України «Споживче кредитування».

За змістом положень ст.ст. 512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Нормами ст.ст. 1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу.

22.01.2024 року між ТзОВ «Качай Гроші» (первісний кредитор) та ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» (новий кредитор) було укладено Договір факторингу № 22-01/2024 (а.с. 81-90).

З копії витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 року вбачається, що ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» передано, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9829737 від 12.10.2023 року на сумарну заборгованість 12712,50 грн., яка складається з: 5932,50 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6780,0 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 91-94). В свою чергу, відповідно до детального розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором, складеним первісним кредитором ТзОВ «Качай Гроші», за період з 12.10.2023 року по 22.01.2024 року заборгованість в сумі 12712,50 грн. складається з: 5650,0 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6780,0 грн. заборгованості за відсотками, 282,50 грн. заборгованості за комісіями (а.с. 78-79) .

Відповідно до п. 2.5. Договору факторингу відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги.

Таким чином судом встановлено, що ТзОВ «Качай Гроші» відступило право вимоги за Договором кредитної лінії № 00-9829737 від 12.10.2023 року щодо ОСОБА_2 новому кредитору - ТзОВ «МАКС КРЕДИТ».

В свою чергу 16.08.2024 року між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» (новий кредитор) та ТзОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» (позивач) було укладено Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС (а.с. 95-104).

З копії Реєстру боржників до Договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року вбачається, що ТзОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» передано, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-9829737 від 12.10.2023 року на сумарну заборгованість 11495,0 грн., яка складається з: 5932,50 грн. заборгованості за тілом кредиту, 5562,50 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 105-107). В свою чергу, відповідно до детального розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором, складеним первісним кредитором ТзОВ «Качай Гроші», за період з 22.01.2024 року по 01.02.2024 року заборгованість в сумі 11495,0 грн. складається з: 5650,0 грн. заборгованості за тілом кредиту, 5562,50 грн. заборгованості за відсотками, 282,50 грн. заборгованості за комісіями (а.с. 80).

Відповідно до п. 2.5. Договору факторингу відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги.

На виконання п. 3.1. Договору факторингу, ТзОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» (позивач) сплатило ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» суму фінансування, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в сумі 1931693,32 грн. (копії платіжних інструкцій від 22.08.2024 року № 9 та від 27.08.2024 року № 10, а.с. 137).

Таким чином судом встановлено, що ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило право вимоги за Договором кредитної лінії № 00-9829737 від 12.10.2023 року щодо боржника ОСОБА_1 новому кредитору - ТзОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» (позивач).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачка не виконала своїх договірних зобов`язань за договором кредитної лінії № 00-9829737 від 12.10.2023 року та станом 24.12.2024 допустила перед позивачем заборгованість, яка становить 11495 грн. та складається з: 5932,50 грн. заборгованості за тілом кредиту; 5562,50 грн. заборгованості за процентами (розрахунок заборгованості, а.с. 77).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором, відповідачкою по справі та її представником суду не представлено.

В свою чергу в долучених до матеріалів справи розрахунках заборгованості первісного кредитора ТзОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та нового кредитора ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» зазначено, що заборгованість в сумі 11495,0 грн. складається з: 5650,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 5562,50 грн. заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом та 282,50 грн. заборгованості за нарахованими комісіями (а.с. 78-80).

Тобто позивачем у позовній заяві не наведено правого обґрунтування збільшення заборгованості за тілом кредиту з 5650,00 грн. до 5932,50 грн., а саме позовних вимог щодо стягнення комісії в розмірі 282,50 грн. До відповідачки не пред`явлено.

Вказані недоліки були викладені в ухвалі Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.03.2025 року та, на виконання вимог якої, позивачем було направлено до суду детальний розрахунок заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9829737 від 12.10.2023 року, з якого вбачається, що заборгованість в сумі 11495 грн. складається з: 5650,0 грн. заборгованості за тілом кредиту; 5562,50 грн. заборгованості за процентами; 282,50 грн. заборгованості за комісією (а.с. 133-136). При цьому позивачем не було уточнено позовних вимог в частині складових заборгованості за кредитним договором, які підлягають до стягнення з відповідачки.

У своїй позовній заяві представник ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та у заяві про усунення недоліків просив прийняти позовну заяву та розглянути справу у його відсутності. Отже позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Оскільки відповідачці надано в кредит грошові кошти у розмірі 5650,00 грн., шляхом перерахування суми позики на банківську картку, наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту саме в розмірі 5650,0 грн.

В свою чергу враховуючи те, що позивачем не було уточнено позовних вимог в частині збільшення заборгованості за тілом кредиту з 5650,00 грн. до 5932,50 грн., а саме за рахунок комісії в розмірі 282,50 грн., а також не було заявлено окремої вимоги про стягнення заборгованості за комісією, передбаченою п. 1.5 кредитного договору, суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки 282,50 грн., як складової заборгованості за тілом кредиту, слід відмовити.

Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за Договором кредитної лінії № 00-9829737 від 12.10.2023 року в загальному розмірі 11212,50 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При такому вирішенні позову, з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2362,80 грн (платіжна інструкція в національній валюті № 5974 від 20.01.2025 року, а.с. 110).

В ч. 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Також відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), в якій вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,0 грн. представником позивача було проведено відповідний розрахунок суми судових витрат, викладений у позовній заяві, та додано копії договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024 року, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» з Додатком № 1 до нього, акт прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024 року та Додаткова угода № 10 від 22.11.2024 року відповідно до яких загальна сума гонорару за надання правничої допомоги складає 7000,0 грн. (а.с. 46-52, 108-109).

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що позивачем не надано платіжних документів, що свідчать про оплату гонорару адвокату в сумі 7000,0 грн. (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Однак Верховним Судом сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи (постанова Верховного Суду від 20.10.2021 року справа № 757/29103/20-ц).

В свою чергу у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Суд зазначив, що Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, яка є незначною. Справа є малозначною в силу закону і не є складною. Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,0 грн. є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 19, 43, 76, 81, 89, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-282 354-355 ЦПК України, на підставі ст.ст. 11, 16, 202, 205, 207, 512-517, 525, 526, 530, 549, 551, 610-612, 625, 626, 629, 639, 1049, 1050, 1054, 1077-1079, 1082 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», юридична адреса: м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005, , заборгованість за Договором кредитної лінії № 00-9829737 від 12.10.2023 року, яка станом на 24.12.2024 року становить 11212,50 грн. (одинадцять тисяч двісті дванадцять гривень 50 копійок), та складається з: 5650,0 грн. (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок) заборгованості за тілом кредиту; 5562,50 грн. (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дві гривні 50 копійок) заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», юридична адреса: м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005, , - 2362,80 грн. (дві тисячі триста шістдесят дві гривні 80 копійок) понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору та 3000,0 грн. (три тисячі гривень 00 копійок) понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА