г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/1374/23
Номер провадження 2/213/129/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Мазуренка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гусарової О.С.,

за відсутності учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищевказана цивільна справа, яка 05 серпня 2024 року надійшла до Інгулецького районного суду місті Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до Розпорядження №931 Широківського районного суду Дніпропетровської області.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мірошниченко М.В. звернулась до суду з вказаною позовною заявою, яка була уточнена 15.10.2024 року. В обгрунтування зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Місцем відкриття спадщини є зареєстроване місце проживання померлого АДРЕСА_1 . Спадкова справа після його смерті заведена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською О.О. 14.05.2021 року за №70-2021. Позивач по справі ОСОБА_1 , - онук померлого спадкодавця, заявив про право на спадкування і через свого представника надав заяву про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом. Донька ОСОБА_4 на спадок не претендувала, з заявами про прийняття спадщини за законом чи про право на обов`язкову частку у спадщині не надавала. 06 грудня 2022 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською О.О. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в частині спадкового майна, яке складається із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний будинок належав ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав Свідоцтво про право власності на житловий будинок видане на ім`я ОСОБА_5 виконавчим комітетом Широківської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області 30.11.1989 року після смерті ОСОБА_5 . Тобто, не встановлено хто є власником спадкового майна. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті вона проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Спірний будинок відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_5 . 14 червня 1984 року ОСОБА_5 склала заповіт на користь сина ОСОБА_3 .. Після смерті ОСОБА_5 у Широківській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за заявою спадкоємця ОСОБА_3 . Просить встановити належність житлового будинку з господарчими будівлями та надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_2 , членові колгоспного двору ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати недійсним свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 від 30 листопада 1989 року виконавчим комітетом Широківської районної ради народних депутатів від 05 квітня 1988 року №73, згідно якого вона є власником житлового будинку, збудованого у 1954 році, розміром 8,5х4,95 м, з надвірними забудовами, яке зареєстровано Міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №8 стор.8 запис №2400, шляхом припинення вказаної реєстрації. Визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке складається з будинку садибного типу а, загальною площею 25,9 кв м, та житловою площею 10,8 кв м,та господарські будівлі: сарай -Б, літня кухня -В, гараж -Г. погріб -Д, вбиральня Е, водоколонка -І,огорожа №1, ворота з хвірткою №2, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно; надано заява про розгляд справи без їх участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач: Карпівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, звернулись до суду з листом, у якому зазначено, що за умови відмови позивача від розподілу судових витрат по справі, Карпівська сільська рада не буде заперечувати проти задоволення позову та просить розглянути справу за відсутності представника ради.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті, витребувані докази за клопотанням представника позивача Мірошниченко М.В.

Ухвалою суду від 15 липня 2025 року витребувані докази по справі.

Дослідивши письмові докази, вислухавши сторони, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . Батьками його записані: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.12,13).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 народилась 4.VI.1960г.; батьки: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 (а.с.15).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.18).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_5 (а.с.16).

Відповідно до листа №4568 від 14.05.2021 року відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, разом з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 , на день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , проживав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.20).

Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської О.О. відмовлено ОСОБА_6 , що діє від імені ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначено, що з документа про право власності на житловий будинок вбачається, що він виданий ІНФОРМАЦІЯ_10 , а власник будинку- ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто власник помер за 4 роки до видачі документа про право власності на майно (а.с.21).

Спірний будинок за адресою: АДРЕСА_2 , належав ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30.11.1989р. виданий на підставі рішення виконкому від 05.04.1988р. №73, на будинок, побудований в 1954р. (а.с.27,23), та відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір.

Згідно Погосподарської книги №8, глава семьи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , померла в червні 1985р. (а.с.25-26).

Згідно Технічного паспорту, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , - складається з будинку садибного типу а, загальною площею 25,9 кв м, та житловою площею 10,8 кв м,та господарські будівлі: сарай -Б, літня кухня -В, гараж -Г. погріб -Д, вбиральня Е, водоколонка -І,огорожа №1, ворота з хвірткою №2 (а.с.28-31).

Згідно копії інвентарної справи на житловий будинок АДРЕСА_2 , наданої згідно ухвали суду КП «Криворізьке РБТІ» ДОР», ОСОБА_5 належить будинок АДРЕСА_2 , зареєстровано в реестровій книзі №8-8, реєстровий 2400.

Відповідно до листа Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області «1150/05-09/25 від 13.05.2025 на адвокатський запит, згідно форми 1 погосподарського обліку за 2021-2025 р.р. за адресою: АДРЕСА_2 , були зареєстровані ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_12 ; згідно форми 1 погосподарського обліку за 1983-1985 р.р. головою домогосподарства за адресою; АДРЕСА_2 , була ОСОБА_5 , яка померла в червні 1985 року. (а.с.157)

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, станом на 31.12.2012 відомості щодо зареєстрованого у встановленому законодавством порядку права власності/користування на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 у відділі відсутні. Згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка не сформована, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався (а.с.157).

У судовому засіданні дала пояснення свідок ОСОБА_9 , Зазначила, що ОСОБА_1 - її син, ОСОБА_10 - її бабуся, ОСОБА_3 - її батько. Вона виросла у бабусі і проживала з 1984 по 1991 року в АДРЕСА_2 . Бабуся померла у неї на руках. Всі вихідні з дитинства, всі свята, була у бабусі. Батько проживав у бабусі. Земельна ділянка належала бабусі. Може і батько та бабуся будували, точно не знає. Батько працював, кошти вкладав. Також зазначила , що на сьогоднішній день вона проживає у цьому будинку, утримує будинок. Питанням документів займались її мати та батько. Знає, що бабуся зробила на батька заповіт. Потім її батьки розлучились, батько з бабусею мешкав, він один син був у неї. По день смерті мешкав там, а зареєстрований був по АДРЕСА_3 . З 1990 року батько мешкав в с.Карпівка в цьому будинку. Бабуся була членом колгоспу, вона з нею ходила на роботу, навіть допомагала. Бабуся померла в 78 років; пам`ятає, що бабуся отримувала пенсію.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають із підстав набуття права власності та права на спадкування.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності нерозривно пов`язане з особою власника і у разі смерті такої особи, право власності припиняється (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з приписами ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ця стаття є підставою для звернення із позовом до суду лише у випадку, якщо позивач отримав відмову у вчиненні того чи іншого правочину або інші перешкоди у реалізації своїх прав.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Приватним нотаріусом було обгрунтовано відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті ОСОБА_3 .

Встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно після смерті дідуся ОСОБА_3 , оскільки власник майна ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , померла за 4 роки до видачі документа про право власності на майно.

Право власності спадкодавцю визначається відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року та погодженого Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року.

Відповідно до ст.100 ЦК України УРСР, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Відповідно до ст.120 ЦК України, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності.

Наданими суду доказами встановлено, що ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була членом колгоспного двору, та головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 .

Дійно, документ, який посвідчує право власності ОСОБА_11 на вказане домоволодіння видано на підставі рішення виконкому Широківської райради від 5.04.1988 р., тобто після її смерті, що суперечить ст.9 ЦК України УРСР, згідно якої правоздатність громадянина виникає в момент його народження та припиняється з смертю.

ОСОБА_3 , який був сином ОСОБА_5 , прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Також встановлено наданими доказами, що на час смерті ОСОБА_3 , за однією з ним адресою був зареєстрований та проживав його онук позивач по справі ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 його донька ОСОБА_4 фактично відмовилась від оформлення спадщини. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не встановлено. Свідоцтво про право на спадщину після його смерті за законом чи заповітом нікому не видавалось.

Виходячи з вищенаведеного, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та відсутність інших спадкоємців, що виключає порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що право власності позивача ОСОБА_1 на спадкове майно підлягає судовому захисту та наявні підстави для задоволення позову.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви до суду, а тому понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1216 - 1218, 1223, 1258, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. 100, 120, 549 ЦК України УРСР, ст. ст. 12, 13, 76-81, 82 ч.4, 89, 223, 247 ч.2, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити.

Встановити належність житлового будинку з господарчими будівлями та надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_2 , членові колгоспного двору ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати недійсним свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 від 30 листопада 1989 року виконавчим комітетом Широкіівської районної ради народних депутатів від 05 квітня 1988 року №73, згідно якого вона є власником житлового будинку, збудованого у 1954 році, розміром 8,5х4,95 м, з надвірними забудовами, яке зареєстровано Міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №8 стор.8 запис №2400, шляхом припинення вказаної реєстрації.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке складається з будинку садибного типу а, загальною площею 25,9 кв м, та житловою площею 10,8 кв м,та господарські будівлі: сарай -Б, літня кухня -В, гараж -Г, погріб -Д, вбиральня Е, водоколонка -І, огорожа №1, ворота з хвірткою №2, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Представник позивача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 ;

Відповідач: Карпівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, , місцезнаходження: 53742, Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Карпівка, вул. Центральна, буд.97а.

Дата складення повного тексту судового рішення 14 серпня 2025 року.

Суддя В.В.Мазуренко