РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4810/25

Номер провадження 2/495/2855/2025

20 серпня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючої судді Топалової А.Л., із секретарем судового засідання Дущенко Д.О., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гербей А.А., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на Одеській товарній біржі 26.10.2001 року за № 3135/Б між нею та віповідачкою ОСОБА_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26 жовтня 2001 року, реєстраційний номер 3135/Б, зареєстрованого на Одеській товарній біржі. Однак, вказаний договір не був посвідчений нотаріально, а тому наразі вона не може зареєструвати своє право власності та розпорядитися належним їй нерухомим майном.

Ухвалою від 02.07.2025 року було відкрито провадження по справі, призначено підготовчий розгляд на 14.00 год. 20 серпня 2025 року, про що повідомлено сторін у справі.

В судове засідання позивач та її представник не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не прибула, повідомлена належним чином. До суду надіслала заяву про визнання позову у повному обсязі та про розгляд справи без участі відповідача.

Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно із принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що 26 жовтня 2001 року за реєстраційним № 3135/Б на Одеській товарній біржі між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 у складі житлового будинку літ «А», загальною площею 95,7 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м.; літньої кухні літ. «Б»; гараж літ. «В», сарай літ «Г», споруди №1-3

На підставі даного договору купівлі-продажу нерухомого майна № 3135/Б від 26.10.2001 року за ОСОБА_1 з 21.12.2001 року було зареєстровано право власності на придбаний об`єкт нерухомості в Комунальному підприємстві «Білгород-Дністровське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» під реєстраційним № 1-112 в реєстровій книзі №1.

З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна №3135/Б від 26.10.2001 щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 у складі житлового будинку літ «А», загальною площею 95,7 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м.; літньої кухні літ. «Б»; гараж літ. «В», сарай літ «Г», споруди №1-3. Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідачка передала у власність позивачки вказане нерухоме майно, а остання сплатили за це її вартість та вселилася у житло.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 21.03.2007 року.

Згідно відповіді КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» № 716 від 25.06.2025, станом на 31 грудня 2012 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_1 на підставі договору № 3135/Б купівлі-продажу нерухомого майна від 26.10.2001, який було зареєстровано Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації 21.12.2001 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим №112.

Рішенням Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 24.07.2024 № 3136-VIII позивачці затверджено технічну документацію та передано у власність земельну ділянку 0,2304 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до реєстрації шлюбу 01.06.2004 року з ОСОБА_4 мала прізвише ОСОБА_5 (свідоцтво про шлюб № НОМЕР_1 , видане відділом РАЦС Білгород-Дністровського районного управління юстиції Одеської області)

Згідно із ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений 26 жовтня 2001 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж нерухомого майна.

Відповідно до ст.153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Частиною 2 ст.47 ЦК Української РСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.

У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, в самому Законі України «Про товарну біржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.

Реєстрація на Біржі нерухомості права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент не суперечила чинному законодавству. Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб» передбачала підставу для державної реєстрації - договорів купівлі-продажу і міни, зареєстрованих біржею.

Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 3135/Б від 26.10.2001 року, оформленого та зареєстрованого на Одеській товарній біржі, дійсним.

Відповідно до ч. 2. ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року в редакції, що діє на теперішній час, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 2001 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом.

Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивачів шляхом задоволення позову. Пред`явлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-78, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна -житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 у складі житлового будинку літ «А», загальною площею 95,7 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м.; літньої кухні літ. «Б»; гараж літ. «В», сарай літ «Г», споруди №1-3, укладений 26 жовтня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод по нерухомості за реєстраційний номер №3135/Б від 26 жовтня 2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст складено 20.08.2025.

Суддя Анна ТОПАЛОВА