ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 601/83/22

Провадження № 22-ц/820/1327/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кременецької міської ради про скасування державної реєстрації права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2025 року (суддя Клим Т.П.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Кременецької міської ради про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, серії ТР-ІХ № 015832 він має право на пайовий фонд майна КСП СВЗП «Лідихівська» села Лідихів Кременецького району Тернопільської області, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників від 26 лютого 2004 року.

Загальна вартість майна пайового фонду КСП СВЗП «Лідихівська» станом на 26 лютого 2004 року становить 1394900 грн, частка позивача визначена в розмірі 930 грн або 0,06 %.

29 квітня 2012 року збори співвласників майнових паїв розглядали заяви 92 осіб, які є співвласниками майнових паїв. За результатами розгляду заяв збори вирішили видати цим громадянам у рахунок майнових паїв адміністративну будівлю з умовою, що сільська рада та відділення зв`язку, які на час проведення зборів знаходилися у цьому будинку, залишаться у ньому і надалі з оплатою оренди приміщення, яке вони будуть займати.

14 травня 2012 року на підставі рішення майнової комісії від 20 лютого 2012 року і рішення зборів співвласників майнових паїв СВЗП «Лідихівська» складено акт приймання-передання адміністративної будівлі 92 особам, який підписали члени майнової комісії і власники майнових паїв.

14 травня 2012 року ОСОБА_2 уклав договори купівлі-продажу майнових паїв із 92 особами. Загальна вартість його майнового паю становить 119016 грн.

У травні 2012 року свідоцтва з відміткою про виділення майна в натурі не оформили належним чином, оскільки 30 травня 2010 року СВЗП «Лідихівська» ліквідовано, тому адміністративна будівля не може вважатися такою, що у встановленому законом порядку виділена в натурі.

Зазначав, що ОСОБА_2 в рахунок придбаних майнових паїв неодноразово намагався оформити право власності на адміністративну будівлю. Це питання було предметом спору в судах.

У травні 2021 року позивач дізнався, що відповідач оформив право власності на адміністративний будинок і вважає, що реєстрація права власності адміністративної будівлі за ОСОБА_2 порушує право ОСОБА_1 як співвласника майна ліквідованого СВЗП «Лідихівська».

Враховуючи викладене вище, просив суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23 грудня 2019 року, індексний номер 50419279, щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна адміністративну будівлю на АДРЕСА_1 .

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 20 березня 2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 20 березня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2025 року позов задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 50419279 від 23.12.2019, винесене державним реєстратором Великомлинівецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області Смолінчуком О.М. стосовно реєстрації об`єкту нерухомого майна - адмінбудинку за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2481 грн.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. При цьому, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що попереднє рішення суду першої інстанції скасовано Верховним Судом з формальних підстав, а справа направлена на новий розгляд.

Вважає, що напис на зворотній стороні майнового сертифіката не є документом, а лише написом. Державна реєстрація відбувалася не на підставі напису на зворотній стороні сертифіката, а на підставі технічного паспорта, рішення виконкому Лідихівської сільської ради № 119 від 12.12.2019, свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату), акту приймання - передачі нерухомого майна від 10.05.2012. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 червня 2021 року скасовано лише рішення сесії Лідихівської сільської ради №363 від 26 листопада 2019 року про оформлення на ім?я ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на майновий пай сумарною вартістю 119016 грн адміністративну будівлю СВЗМП «Лідихівська», а не рішення виконкому. Тобто, всі документи, на підставі яких здійснена реєстрація права власності є чинними.

Крім того, звертає увагу, що є чинним рішення зборів співвласників майнових паїв СВЗП «Лідихівська» від 29.04.2012. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 26.08.2016 відмовлено в позові ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення зборів співвласників співвласників майнових паїв СВЗП «Лідихівська». Крім того, вказаним рішенням суду не встановлено фактів, а ОСОБА_1 не надано доказів порушення ОСОБА_2 прав ОСОБА_1 на отримання майнового паю в майні СВЗП «Лідихівсбка».

Вважає, що він є добросовісним набувачем майна, у відповідності до чинного законодавства здійснив всі дії для реалізації свого права на виділення та отримання у власність майнового паю у майні СВЗП «Лідихівська». Адміністративна будівля не була єдиним об?єктом розпаювання. Під розпаювання потрапили згідно акту розпаювання пайового фонду від 26 лютого 2004 року основні засоби 1-ї групи (будівлі та споруди), 2-ї групи (автомобілі). 3-ї групи ( трактори і с/г техніка) та оборотні засоби, а всього майна на загальну суму 1 млн. 549 тис. 900 грн. Кожен пайовик писав заяву на те чи інше майно і майновою комісією у відповідності до майнових сертифікатів та їх вартості виділялось у власність індивідуально чи групі осіб майно.

В свою чергу, ОСОБА_1 до цих пір не скористався своїм правом на виділення майнового паю.

Відповідно, на думку скаржника, він жодною мірою не порушив і не порушує будь-які права позивача, який є співвласником майна СВЗП «Лідихівська», але не є співвласником адміністративної будівлі.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 20.06.2025 відзив ОСОБА_1 , поданий його представником адвокатом Коцюбою Н.Я., на апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, місце і час слухання повідомлені належним чином. До апеляційного суду через систему «Електронний суд» представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Булавою О.П. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням у щорічній відпустці з 15.08.2025 по 30.08.2025. Крім того, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Коцюбою Н.Я. через систему «Електронний суд» подано до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її відрядженням до м. Києва в період з 17.08.2025 по 20.08.2025. Однак, колегія суддів, враховуючи відсутність доказів об`єктивної неможливості участі представників сторін в судовому засіданні, а також можливість представників учасників справи заявити клопотання про їх участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, реалізацію стороною позивача права на викладення своїх аргументів у апеляційній скарзі, колегія суддів поважності причин неявки представників сторін в судове засідання не встановила, і, відповідно, підстав для відкладення розгляду справи. При цьому, колегія суддів виходила з того, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, не відкладаючи розгляду справи, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасника справи або його представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до акта розподілу пайового фонду від 26 лютого 2004 року, складеного майновою комісією СВЗП «Лідихівська», загальний розмір пайового фонду становить 1 549 900,00 грн (т. 1, а.с. 81-85).

Вартість адміністративної будівлі визначено в розмірі 118982 грн.

Згідно з випискою з протоколу № 1 зборів співвласників земельних і майнових паїв СВЗП «Лідихівська» від 26.02.2004 на зборах вирішено звільнити від обов`язків члена і голови майнової комісії ОСОБА_3 , обрати членом і головою майнової комісії ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) від 18 квітня 2004 року, серія ТР-ІХ № 015832, ОСОБА_1 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВЗП «Лідихівська» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 26 лютого 2004 року. Частка ОСОБА_1 становить 930 грн, або 0,06 % загальної вартості майна пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства (т. 1, а.с. 27).

20 лютого 2012 року на засіданні майнової комісії СВЗП «Лідихівська» на підставі заяв співвласників майнових паїв прийнято рішення пропонувати загальним зборам співвласників майнових паїв СВЗП «Лідихівська» виділити в рахунок їх майнових паїв приміщення адміністративної будівлі.

29 квітня 2012 року збори співвласників майнових паїв розглядали заяви 92 осіб, які є власниками майнових паїв. За результатами розгляду заяв зборами співвласників майнових паїв вирішено видати цим громадянам в рахунок майнових паїв приміщення адміністративної будівлі, з умовою, що сільська рада та відділення зв`язку, які на час проведення зборів знаходяться у цьому будинку, залишаться в ньому і надалі, але з оплатою оренди приміщення, яке вони будуть займати.

Відповідно до акта приймання-передання від 10 травня 2012 року розпайованого майна СВЗП «Лідихівська», в рахунок вартості майнових сертифікатів 92 власникам майнових паїв виділено в натурі адміністративне приміщення.

14 травня 2012 року на підставі рішення майнової комісії від 20 лютого 2012 року і рішення зборів співвласників майнових паїв СВЗП «Лідихівська» складено акт приймання-передання 92 особам адміністративного приміщення, який підписали члени майнової комісії і власники майнових паїв (т. 1, ас. 126).

14 травня 2012 року ОСОБА_2 уклав договори купівлі-продажу майнових паїв, відповідно до яких власники 92 майнових паїв продали, а ОСОБА_2 придбав належні продавцям на праві власності майнові паї СВЗП «Лідихівська». Загальна вартість майнових паїв становила 119016 грн.

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2015 року у справі № 1909/2769/12 визнано незаконною відмову Лідихівської сільської ради в оформленні ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на майновий пай, вартістю 119016 грн (т. 1, а.с.148-153).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року та постановою Верховного Суду від 12 вересня 2019 у справі № 1909/2769/12 постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2015 року в частині позовної вимоги про зобов`язання Лідихівської сільської ради оформити на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на майновий пай адміністративну будівлю колишньої СВЗП «Лідихівська», вартістю 119016 грн, скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Лідихівську сільську раду оформити на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на майновий пай вартістю 119016 грн (т. 1, а.с. 154).

Суди у справі № 1909/2769/12 вказали, що оскільки майновий пай це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду, тому до виділення майна в натурі свідоцтво про право власності на майновий пай не може прив`язуватись до конкретного майна. Збори співвласників майнових паїв вирішили видати у рахунок майнових паїв групі співвласників приміщення адміністративної будівлі, однак у копіях свідоцтв про право власності на майнові паї членів колективного сільськогосподарського підприємства немає відміток про виділення майна в натурі. Отже, окремі співвласники не скористалися своїм правом на виділення частки в натурі, яке їм було надано рішенням зборів співвласників майнових паїв, тому ОСОБА_2 міг звернутись до Лідихівської сільської ради з проханням оформити нове свідоцтво, яке могло бути виражене лише в грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду.

Такі ж обставини встановлені і рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 23 березня 2017 року та постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 601/90/16.

26 листопада 2019 року Лідихівська сільська рада прийняла рішення №363 про оформлення на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на майновий пай загальною вартістю 119016 грн, адміністративну будівлю колишнього СВЗП «Лідихівська» та укладення між сільською радою та ОСОБА_2 договору оренди приміщення, яке орендуватиме сільська рада та відділення зв`язку на період існування зазначених установ, з орендною платою 5 грн за один календарний рік, оскільки збори співвласників майнових паїв зазначили про передачу адміністративного приміщення з умовою, що сільська рада та відділення зв`язку залишаться у ньому і надалі, але з оплатою орендної плати за приміщення, яке вони будуть займати.

Відповідно до рішення Лідихівської сільської ради від 08 лютого 2020 року № 424 вирішено внести зміни у рішення Лідихівської сільської ради від 26 листопада 2019 року № 363, а саме: у пункті 1. абревіатуру «СВЗМП» замінити на «СВЗП».

Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства від 26 листопада 2019 року, серія ТР-ІХ, № 015322, ОСОБА_2 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВЗП «Лідихівська» села Лідихів, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників від 26 лютого 2004 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства станом на 26 лютого 2004 року становить 1394900 грн. Частка ОСОБА_2 визначена у розмірі 119016 грн, або 8,53 %. На звороті свідоцтва є відмітка, яка затверджена сільським головою Степанюк Л. В., про те, що у рахунок майнового сертифіката виділено адміністративну будівлю, вартістю 119016 грн. (т. 1, а.с. 125).

Разом з тим, рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 червня 2021 року в справі № 601/2565/19 скасовано рішення сесії Лідихівської сільської ради від 26 листопада 2019 року №363 та визнано недійсним напис «в рахунок вартості майнового сертифіката виділено адміністративну будівлю вартістю 119016 грн. сільський голова ОСОБА_4 », вчинений сільським головою ОСОБА_4 на зворотній стороні сертифіката про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), виданий 26 листопада 2019 року, серія ТР-ІХ, № 015322, на ім`я ОСОБА_2 .

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року та постановою Верховного Суду від 16 лютого 2022 року вирішено залишити без змін рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 червня 2021 року у справі № 601/2565/19 (т. 1, а.с. 121-123).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено принцип непорушності права приватної власності, зокрема, право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У справі № 601/2565/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лідихівської сільської ради, Почаївської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради про видачу свідоцтва про право власності на майновий пай та № 601/90/16 за позовом ОСОБА_2 до Лідихівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 про визнання права власності на адміністративну будівлю, суди виходили з того, що оформлення ОСОБА_2 права власності на адміністративну будівлю стосується прав та інтересів ОСОБА_1 як власника свідоцтва про право власності на майновий пай, незважаючи на те, що таке майно ОСОБА_1 не було виділене в натурі.

Судами у зазначеній справі встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є співвласниками майнового фонду колишнього СВЗП «Лідихівська».

Оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , є власниками майнових паїв, то вони мають рівні права на виділення об`єктів нерухомості в натурі.

Співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі, визначених рішенням зборів співвласників паїв або в порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред`явлення позову до всіх інших співвласників на підставі приписів ЦК України та інших норм законодавства, які регулюють відносини між учасниками спільної часткової власності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 612/579/16-ц, провадження № 14-125цс19, постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року.

Майно колективних сільськогосподарських підприємств належить на праві спільної часткової власності його членам, його співвласники здійснюють свої права за спільною згодою і жоден зі співвласників самостійно або за згодою декількох власників не вправі вирішувати долю спільного майна без згоди всіх співвласників, рішення щодо виділення в натурі частки з майна повинно прийматися на загальних зборах співвласників одностайно. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 08.04.2019 у справі №132/2483/16-ц та від 18.12.2019 у справі №131/475/16-ц.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішення зборів співвласників про виділення зі складу пайового фонду майна в натурі адміністративної будівлі саме ОСОБА_2 не приймалось.

Той факт, що ОСОБА_1 ще не звертався із заявою про виділення йому частки в натурі є юридично незначущим у цій справі, оскільки законодавство не встановлює строку для такого звернення або втрати права на виділення майнового паю в натурі зі спливом якогось конкретного строку, а у матеріалах справи немає доказів, що у статутних документах СВЗП «Лідихівська» були такі приписи.

Відповідно, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо порушення прав позивача діями відповідача ОСОБА_2 з оформлення права власності на адміністративну будівлю.

У пункті 2 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177, зазначено, що майновий пай - це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду.

Згідно з пунктами 13, 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно зі списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства.

Реалізація права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств регулювалося Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 квітня 2001 року за № 305/5496, який втратив чинність 24.05.2013, але чинного на 29.04.2012.

Відповідно до пункту 8 зазначеного Порядку, кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

У пункті 9 Порядку № 62 зазначено, що виділення зі складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 62, виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Відповідно до пункту 51 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час здійснення реєстрації права власності на підставі рішення державного реєстратора), для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; акт приймання-передання нерухомого майна.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на адміністративну будівлю не могла здійснюватись на підставі свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на майновий пай від 26 листопада 2019 року, серія ТР-ІХ, № 015322, оскільки судовим рішенням у справі № 601/2565/19 визнано незаконним та скасовано рішення органу місцевого самоврядування про оформлення на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на майновий пай загальною вартістю 119016 грн, адміністративну будівлю колишнього СВЗП «Лідихівська», та визнано недійсним напис «в рахунок вартості майнового сертифіката виділено адміністративну будівлю вартістю 119016 грн. сільський голова ОСОБА_4 », вчинений сільським головою ОСОБА_4 на зворотній стороні сертифіката про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), виданий 26 листопада 2019 року, серія ТР-ІХ, № 015322, на ім`я ОСОБА_2 . Відповідно, свідоцтво не може вважатися таким, що містить передбачену законодавством відмітку підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідчену підписом керівника такого підприємства. А тому, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що обраний спосіб захисту прав позивача у цій справі за встановлених фактичних обставин є належним та ефективним, таким, що спрямований за захист прав та інтересів позивача.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про недоведеність порушення прав позивача, оскільки ОСОБА_1 є співвласником майнового фонду колишнього СВЗП «Лідихівська» і має рівні права з ОСОБА_2 на виділення об`єктів нерухомості в натурі.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги в тій частині, що скаржник є добросовісним набувачем, оскільки на підставі договорів купівлі-продажу він викупив 92-х співвласників адміністративну будівлю, оскільки факт укладення договорів купівлі-продажу 92 майнових паїв не є підтвердженням виникнення права власності на спірне майно, а свідчить виключно про перехід до ОСОБА_2 права на майнові паї.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: О.І. Талалай

Т.О. Янчук