Справа № 496/8328/23
Провадження № 2/496/370/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря Рябової А.П.,

представника позивача Пилаєвої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет», , місцезнаходження: індекс 43023, Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Єршова, буд. 1,

вимоги позивача: про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), що виникає у зв`язку із захистом прав споживачів,

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, -

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 01.12.2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач), в особі представника, звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет», з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), що виникає у зв`язку із захистом прав споживачів.

2. Свої вимоги мотивує тим, що 14.04.2023 року о 10:30 годині позивач разом з ОСОБА_2 на власному автомобілі марки «Volkswagen Passat CC», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заїхав на автозаправну станцію «WOG», яка розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, траса Одеса-Рені, 38 км, з метою заправити ТЗ бензином «А-95». Під`їхавши до паливної колонки № 7, позивач залишив ТЗ та підійшов до каси де повідомив оператору вказаний номер колонки, вид палива та суму, на яку потрібно заправити, а саме 500,00 гривень. Оплативши, позивач побачив як його пасажир вставила роздавальний кран в паливний бак, після чого під тиском з приєднаного шлангу колонки № 7 почало виливатися паливо в салон ТЗ, чим було повністю пошкоджено салон автомобіля. Виявилося, що зазначена колонка № 7 АЗС «WOG» була пошкоджена та перебувала в несправному стані. Жодних попереджувальних знаків про несправність колонки не було. Крім того, ані оператором АЗС «WOG», під час замовлення, ані іншим працівником АЗС «WOG» не було повідомлено про несправність даної колонки. Щодо вказаної події позивачем було подано заяву до ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, яка була зареєстрована в ЄО № 5295 від 14.04.2023 року. Також 14.04.2023 року, одразу після вказаної події, позивач звернувся на Гарячу лінію АЗС «WOG», а саме до Центру підтримки клієнтів, звернення було зареєстровано, але до теперішнього часу вищезазначена подія повністю проігнорована.

3. 18.03.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» є юридичною особою, яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій та фізичних осіб-підприємців 03.12.2018 року. Основними видами діяльності ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» є: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; оптова торгівля тютюновими виробами; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний); неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля пальним; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Отже, ключовим моментом для можливості захисту судом прав особи є порушення таких прав. Разом з тим, позивачем не наведено доводів та не надано жодних доказів порушення його прав ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ». Позивач не зазначає про використання нафтопродуктів неналежної якості. Також, позивач не надав чеку РРО з АЗС, відтак не надав доказів придбання пального у Відповідача. Позивач стверджує, що «колонка № 7 на АЗС була пошкоджена та перебувала в несправному стані», однак не підтверджує це жодними доказами. Окрім того представник відповідача зазначає, що згідно пп. 14 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, заправка автотранспортних засобів проводиться через паливо-, оливо- та газороздавальні колонки оператором автозаправних станцій, автогазозаправних станцій, автогазозаправних пунктів або водієм самостійно. Отже заправка автомобілів проводиться оператором АЗС або водієм самостійно. Між тим, в позовній заяві зазначено, що заправка автомобіля здійснювалась не оператором АЗС і не водієм (позивачем), а пасажиркою позивача, яка «вставила роздавальний кран (пістолет) в паливний бак, після чого під тиском з приєднаного шлангу колонки № 7 почало виливатися паливо в салон автомобіля», отже позивач визнає порушення вимог Правил. Окремо наголошує, що позивач взагалі не навів обставин того, як «з приєднаного шлангу колонки № 7 почало виливатися паливо в салон автомобіля» та чому саме на передні сидіння, а не задні, які знаходяться ближче до паливного баку автомобіля. Звертає увагу суду на те, що позовні вимоги щодо розміру збитків позивач обґрунтовує висновком судового експерта Крутих Євгена Олександровича № 80-23 від 05.05.2023 року, але судова експертиза не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у висновку експерта зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Також, у поданому до суду позивачем висновку експерта № 80-23 від 05.05.2023 року, що виготовлений на замовлення позивача, не міститься відомостей, що даний висновок підготовлено для подання до суду. Отже, на думку представника відповідача, враховуючи те, що поданий позивачем висновок експерта № 80-23 від 05.05.2023 року складено із порушеннями приписів ч. 5 ст. 106 ЦПК України, даний висновок експерта є неналежним та недопустимим доказом вартості матеріального збитку. Окрім цього, звертає увагу суду, на те, що до даного висновку не долучено інших доказів, а саме: акту огляду автомобіля, дефектного акту, протоколу технічного огляду, які б дозволили встановити, оцінку яких пошкоджень автомобіля позивача було проведено. Вказана експертиза проводилася за відсутності представника відповідача, оскільки позивач не повідомляв відповідача про проведення технічного огляду. Разом з цим, висновок є таким, що оформлений з порушенням п.п. 4.4, 5.5, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, експертом не зазначено відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; не встановлено характер і обсяги пошкоджень КТЗ, не обґрунтовано рішення про заміну складових частин КТЗ. Також, позивач зазначає, що подія мала місце 14.04.2023 року, а нібито огляд транспортного засобу експертом для проведення експертизи проводився 26.04.2023 року, тобто через 11 календарних днів після події. За вказаний час, на думку представника відповідача, із ТЗ могло відбутися багато фізичних змін внаслідок зовнішнього втручання. При цьому позивач ненадав жодних належних та допустимих доказів того, де автомобіль марки «Volkswagen Passat CC», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходився 11 календарних днів і в кого перебував. Так само, не відомо чи цей автомобіль не міг отримати за вказаний період часу інші пошкодження з незалежних від відповідача обставин. Позивачем не було вжито всіх дій з приводу огляду його ТЗ безпосередньо 14.04.2023 року. На думку представника відповідача, безпідставною є і вимога позивача про стягнення 4000,00 гривень витрат на проведення експертизи, оскільки згідно долученої позивачем, копії платіжної інструкції, оплату ОСОБА_3 в розмірі 4000,00 гривень з призначенням платежу «за експертизу автомобіля НОМЕР_2 » здійснено ОСОБА_4 , а не позивачем. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то позивач не підтвердив сам факт понесення ним такої шкоди. Також, відповідач не може нести жодної відповідальності через те, що позивач неодноразово направляв претензії. Більше того, долучені до позову копії претензій адресовані не відповідачу і не надсилалися на адресу відповідача. При цьому, зазначає, що на претензію до відповідача, датовану 17.08.2023 року, відповідач надав відповідь у відповідності та у строки визначені законодавством. (а.с. 61-68)

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. У тексті відзиву на позовну заяву представник відповідача виклав клопотання про витребування письмових пояснень позивача. (зворотній а.с. 67)

5. 16.09.2024 року представником позивача надано до суду клопотання про витребування доказів. (а.с. 80)

6. 16.09.2024 року представником позивача надано до суду клопотання про допит свідків. (а.с. 83, 101-102)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2023 року, цивільну справу № 496/8328/23, передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 52)

8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 05.12.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того відповідачу був визначений строк для надання відзиву на позов. (а.с. 53-54)

9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25.11.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. (а.с. 87-89)

10. У відкритому судовому засіданні, яке відбулося 24.04.2025 року, суд на місці ухвали задовольнити клопотання представника позивача про допит свідків. (а.с. 103-105)

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.

11. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником ТЗ марки «VOLKSWAGEN PASSAT CC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (а.с. 8)

12. 14.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується з проханням розібратися в ситуації (несправність колонки № 7 на АЗС «WOG», яке розташоване на виїзді з с. Маяки Одеського району Одеської області), в результаті якої був пошкоджений салон ТЗ марки «VOLKSWAGEN PASSAT CC», реєстраційний номер НОМЕР_2 . (а.с. 35)

13. Листом № 61/3724 від 26.04.2023 року ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області повідомило позивача, що рішення за зверненням № 5295 від 14.04.2023 року, прийнято у відповідності до ЗУ «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР та рекомендовано, для вирішення спірних питань, пов`язаних із пошкодженням салону автомобіля, звернутися до керівництва АЗС «WOG», а у разі подальшої необхідності, до органів суду в порядку цивільного судочинства. (а.с. 39, 40)

14. 01.06.2023 року, 16.06.2023 року, 24.06.2023 року позивачем на адресу ТОВ «WOG» направлялися Претензії у разі надання неякісної послуги. (а.с. 25-26, 27, 27а-28, 28а-29, 29а-30)

15. 17.08.2023 року позивачем на адресу ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» була направлена Претензія про відшкодування спричиненої шкоди. (а.с. 45а-47, 47а-48а)

16. Листом від 12.09.2023 року ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» повідомило ОСОБА_1 , що останній не повідомив товариство про технічний огляд КТЗ та долучена до Претензії копія висновку експерта не містить жодних написів про засвідчення копії, в тому не може підтверджувати відповідність такої копії оригіналу, а тому, оскільки до претензії не додано документів на підтвердження вимог про відшкодування шкоди, відсутні підстави для її задоволення. (а.с. 49)

17. З копії платіжної інструкції № 0.0..1 від 26.04.2023 року вбачається що платником за експертизу автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3 є ОСОБА_4 (а.с. 9)

18. Згідно Висновку експерта № 80-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT CC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 05.05.2023 року судовим експертом Крутих Є.О., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT CC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок події, яка відбулася 14.04.2023 року, визначається рівною 56505,06 гривень. (а.с. 10-23)

19. Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулося 12.08.2025 року, на виконання клопотання представника відповідача (зворотній а.с. 67), повідомила, що прибувши до АЗС з метою придбання пального, їх ТЗ зупинився біля колонки. Позивач (водій авто) пішов розраховуватися, а пасажирка вийшла з ТЗ, залишивши пасажирські двері відкритими, та вставила роздавальний крав в бак після чого відірвався шланг та відбувся неконтрольований вилив бензину в салон автомобіля через передні пасажирські двері. Працівники АЗС на місці інциденту повідомили позивачу, що попереду них цією колонкою користувалася жінка, яка забула витягнути роздавальний пістолет з баку та почала рух автомобілем. Роздавальний кран випав і працівник його повернув на місце, але не звернув увагу на те, що шланг від роздавального крану до колонки був пошкодженим. Також повідомила суду, що в період з 14.04.2023 року по 26.06.2023 року ТЗ перебував на експертизі. На даний час автомобіль знаходиться в користуванні власника, ремонтні роботи не здійснювалися через відсутність коштів. Щодо показників одометра, звернула увагу суду на те, що це не стосується суті справи і ці відомості їй не відомі.

20. Допитана в судовому засіданні, свідок ОСОБА_4 , повідомила, що 14.04.2023 року вона разом з позивачем їхали з м. Біляївка через с. Маяки та заїхали на заправку «WOG». На 7 колонці, з вигляду, не було ніяких знаків, позначок, щодо несправності колонки. Позивач вийшов з ТЗ і пішов розраховуватись за паливо до каси. Свідок сиділа на пасажирському сидінні, потім вийшла, відкрила бак і вставила пістолет в бак. В той момент касир увімкнув колонку 95 бензин і з цієї колонки бензин повністю потрапив у салон ТЗ. Схематично пояснила, що від колонки відірвався шланг, що з`єднує її з роздавальним краном, і пальне почало литися в салон авто під тиском безпосередньо з колонки, тобто шланг відірвався з низу. Першою, яка відреагувала на інцидент була касир, яка повісила на колонку табличку «Не працює», а за нею вийшов старший зміни. Вони зателефонували головному менеджеру, який повідомив, що приїде для вирішення цієї ситуації. Приблизно через 15 хвилин до позивача та свідка вийшов головний зміни і повідомив, що працівники АЗС відшкодовувати шкоду відмовляються. Головний менеджер не приїхав і вона з позивачем до вечора чекали, але так ніхто і не приїхав з керівництва заправки. Окремо повідомила суд, що з 2018 року сама має водійське посвідчення та керує автомобілем, а тому розуміється яким чином заправляти автомобіль.

21. З відео-запису вбачаються пошкодження салону КТЗ та відсутність на колонці таблички яка інформує про несправність колонки. (а.с. 41)

22. З фото-світлин вбачається, що водієм КТЗ з реєстраційним номером НОМЕР_2 , демонструється нанесена його майну шкода. (а.с. 60, зворотній а.с. 60)

V. Оцінка Суду.

23. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

24. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

25. Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

26. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

27. Відповідно до ст.ст. 4, 7, 17, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

28. Споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону та звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. (пп. 5, 6 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів»)

29. Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами чи договором. (ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про захист прав споживачів»)

30. У разі порушення прав споживача на підприємствах сфери обслуговування продавець (виробник, виконавець) і працівники цих підприємств несуть відповідальність, встановлену законом. (ч. 5 ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів»)

31. Згідно зі ст. 22, 23, 711, 1166, 1167, 1192 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

32. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

33. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27.12.2019 року по справі № 686/11256/16-ц).

34. У відносинах за участі споживача суд зобов`язаний тлумачити усі сумніви на користь цього учасника, як слабшої сторони у таких правовідносинах (постанова ВС від 25.07.2019 року по справі № 161/626/17).

35. За результатами досліджених доказів судом було встановлено, а стороною відповідача не спростовано, що позивач, з метою отримання послуг та придбання товару, звернувся до ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ». Через несправність комплектуючого виробу пальне потрапило в салон транспортного засобу, в результаті чого позивач поніс матеріальний збиток.

36. Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

37. Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

38. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

39. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

40. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

41. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

42. Із представлених стороною позивача доказів встановлено, що останньому було завдано матеріальних збитків в розмірі 56505,06 гривень.

43. Сторона відповідача у поданому відзиві покликається на те, що позивачем при отримані послуг був порушений п. 14 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, де закріплено, що заправка автотранспортних засобів проводиться через паливо-, оливо- та газороздавальні колонки оператором автозаправних станцій, автогазозаправних станцій, автогазозаправних пунктів або водієм самостійно. Суд критично ставиться до такого твердження, оскільки відповідно до п. 1. Вказаних Правил, ці Правила визначають порядок роздрібної торгівлі пальним, оливами, мастилами, розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров`я споживачів і рівня торговельного обслуговування. Ці Правила поширюються на суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку.

44. Окрім того, згідно п. 18 вказаних правил посадові особи суб`єкта господарювання зобов`язані здійснювати контроль за виконанням підлеглими вимог цих Правил. У разі порушення вимог, передбачених цими Правилами, винні особи несуть відповідальність згідно із законодавством.

45. Вищевказане надає суду можливості дійти висновку, що п. 14 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами був порушений саме працівниками АЗС, які достеменно знали про пошкодження вказаної колонки.

46. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

47. Згідно норм ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

48. Відповідно до положень ч. 1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

49. Стаття 105 ЦПК України визначає випадки, коли призначення експертизи є обов`язковим, в даній справі таких випадків не встановлено.

50. Отже відсутні підстави вважати Висновок експерта № 80-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT CC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складений 05.05.2023 року судовим експертом Крутих Є.О. неналежним доказом, оскільки в розумінні ч. 2 ст. 76 ЦПК України він є засобом доказування.

51. Стороною позивача було обґрунтовано та доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику КТЗ марки/моделі VOLKSWAGEN PASSAT CC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок події, яка відбулася 14.04.2023 року, складає саме 56505,06 гривень, а не 60505,06 гривень, як зазначено в прохальній частині позовної заяви, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

52. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.

53. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

54. Відповідно до ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

55. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язані із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язані ні з тією, ні з іншою.

56. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

57. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в справах «Гольм проти Швеції» від 25.10.1993, «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, вчинення неправомірних дій вже є підтвердженням завдання особі моральної шкоди.

58. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.

59. Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

60. В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

61. Пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

62. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

63. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 року, справа № 638/1983/17-ц (провадження № 61-10684св19).

64. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 р. у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

65. Так, позивачем визначено моральну шкоду в розмірі 20000,00 гривень.

66. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями відповідача, суд враховує характер і обсяг душевних страждань позивача, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому транспортного засобу, специфічність нанесеного пошкодження, тяжкість вимушених змін у його житті, оскільки автомобіль є необхідною річчю, якою він користувався та був позбавлений такої можливості, що спричинило порушення його нормальних життєвих зв`язків, а також кількість спроб позасудового врегулювання спору, які були проігноровані відповідачем. Отже, виходячи із засад розумності і справедливості, моральна шкода, яка визначена позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

67. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

68. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

69. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

70. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

71. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

72. Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

73. При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п.п. 29, 30).

74. Таким чином, з огляду на викладене вище, виходячи із фактичних обставин справи, умов чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

75. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

76. Відповідно ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

77. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

78. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 22, 23, 1166 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 13, 76, 77, 81, 95, 263-265 ЦПК України, Суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), що виникає у зв`язку із захистом прав споживачів задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет», , місцезнаходження: індекс 43023, Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Єршова, буд. 1, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду в розмірі 56505,06 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000,00 гривень, разом 76505,06 гривень.

3. В іншій частині позов залишити без задоволення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Петрол Маркет», , місцезнаходження: індекс 43023, Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Єршова, буд. 1, на користь держави 1211,20 гривень судового збору.

5. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

6. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

7. Повний текст рішення складено 20 серпня 2025 року.

Суддя О.П. Портна