Справа № 643/8574/25
Провадження № 2/643/4119/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Костенюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Харківська міська рада, про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

29.05.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Харківської міської ради, в якій прохає: зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , шляхом заборони створення будь-яких незаконних дії та перешкод, створювати перешкоди позивачу ОСОБА_1 , які обумовлені та виражаються у порушенні прав позивача, щодо незаконного вселення до його майна відповідачем, незаконного користування, незаконного проникнення, незаконного розпорядження майном позивача, а саме: гаражем № НОМЕР_1 під літ. «Г-1» з льохом, загальною площею 40,6 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати по справі у розмірі 1211 грн. 20 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що йому на праві власності належить гараж № НОМЕР_1 під літ «Г-1» з льохом, загальною площею 40,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який був збудований у 1973 році та в подальшому відремонтований ним. Разом з тим при переході та зміни власників. Наступних та законних набувачів гараж не змінював своїх технічних зовнішніх розмірів, окрім поточну оздоблювальну роботу. Зазначений гараж з льохом використовував за цільовим призначенням близько 15 років.29.08.2023 біля 11-00 год. йому зателефонували сусіди користувачі гаражів, розташованих поряд з його гаражем, та повідомили телефоном, що в його гараж шляхом зрізання замків та спробою механічного пошкодження воріт гаража, група невстановлених осіб, які за участю та під керуванням відповідача ОСОБА_2 намагається проникнути в належний йому гараж з метою фактичного заволодіння майном з використанням документів на право власності, які до нього жодного відношення не мають. Проте відповідач вважає спірний гараж своїм. Приїхавши на місце події побачив ОСОБА_2 , який при свідках намагався потрапити до гаража у зв`язку із чим він викликав працівників поліції. Після відібрання у нього та свідків пояснень був зареєстрований матеріал ЖЄО -19182 від 29.08.2023 та на підставі даного матеріалу були внесені відомості до ЄРДР від № 0000713 від 29.08.2023 за кваліфікацією ст. 356 КК України. Пізніше він дізнався, що стосовно нього за заявою відповідача були внесені відомості до ЄРДР від 07.08.2023 та розпочато кримінальне провадження № 02773 від 07.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Метою заяви ОСОБА_3 про злочин було необхідність потрапити до приміщення гаражу, заволодіти ним та отримати доступ до приміщення під приводом нібито вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме крадіжки із свого гаража № НОМЕР_1 гумових скатів відповідача. В ході досудового розслідування кримінальне провадження внесене до ЄРДР під № 02773 від 07.08.2023 за кваліфікацією ч. 4 ст. 185 КК України та кримінальне провадження внесене до ЄРДР під 0000713 від 29.08.2023 за кваліфікацією ст. 356 КК України були об`єднані в одне провадження, з якого в подальшому постановою прокурора 16.07.2024 були виділені матеріали досудового розслідування в окреме кримінальне провадження за № 001002492 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. 25.07.2024 зазначене кримінальне провадження, де заявником був ОСОБА_3 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 184 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення у діях ОСОБА_1 . Інші матеріали внесені до ЄРДР №02773 від 29.08.2023 за ознаками ст. 356 КК України були виділені та направлені за підслідністю до Харківського СД ХРУП № 2 в Харківської області, де у нього на даний час є процесуальний статус потерпілого.

Крім того, він особисто звертався до поліції із заяви про вчинення злочину на підставі яких до ЄРДР внесені відомості за № 0000846 від 29.02.2024 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ст. 384, ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України та на теперішній час здійснюється досудове розслідування.

Незважаючи на це, ОСОБА_2 постійно порушує його права, вчиняючи незаконні дії та порушення прав, законних інтересів, використовує невідомі документи, які не мають ні якого відношення до права власності на гараж під № НОМЕР_1 з льохом під літ. «Г-1 «загальною площею 40.6 кв., за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач вважає та заявляє, що всі його документи свідчать про те, що його не ідентифікований гараж № б/н, який розташований по АДРЕСА_1 , отриманий на підставі зареєстрованого в реєстрі права власності заочного рішення суду.

Не погодившись із вимогами позовної заяви ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Янковський С.А. 02.07.2025 подано відзив на позовну заяву, в якому останній прохає відмовити у задоволені позовних вимог повністю, посилаючись на те, що позивачем не надано будь-яких доказів про те, що відповідач фактично вчинив будь-які незаконні дії щодо майна позивача. В рамках кримінального провадження № 0002773 від 07.08.2023 за ч. 4 ст. 185, ст. 356 КК України відповідно до заяви відповідача розпочато досудове розслідування за фактом незаконного проникнення до гаражного приміщення відповідача, незаконного заволодіння ним та крадіжки з нього гумових автомобільних скатів ОСОБА_4 . Гаражне приміщення належить відповідачеві на праві приватної власності відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.12.2012 по справі № 2027/15. В ході проведення слідчих дій було встановлено, що гаражне приміщення відповідача зайняте фактично позивачем, який встановив свій замок на це гаражне приміщення і на теперішній час не допускає в це приміщення ані відповідача, ані представників правоохоронних органів. В рамках досудового розслідування матеріали крадіжки автомобільних скатів були виділені в окреме провадження № 0002492 від 16.07.2024, яке було закрито 25.07.2024 постановою слідчого за малозначністю, оскільки власником вкрадених гумових автомобільних скатів ОСОБА_4 документи щодо вартості вкрадених скатів до органу досудового слідства надано не було. Отже твердження позивача про те, що кримінальне провадження було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення саме у діях позивача, тобто ОСОБА_1 не відповідає дійсності. Станом на дату подання відзиву на позовну заяву відповідач не має змоги користуватися власним гаражним приміщенням, фактично не володіє і не користується ним, оскільки воно зайняте позивачем, який своїми діями перешкоджає фактичному володінню та користуванню. Відповідач до закінчення кримінальних проваджень за цією подією не вчиняв та не вчиняє будь-яких активних дій щодо повернення фактичного володіння та користування своїм гаражним приміщенням, окрім дій виключно у правовому полі в ході досудового розслідування, користуючись правами, передбаченими КПК України. Отже позовні вимоги позивача ґрунтуються лише на його припущеннях.

14.07.2025 позивачем подано відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів, а саме правовстановлюючих документів належності останньому гаражу без конкретного номеру, загальною площею 20.1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що якимось чином він може бути частиною належного йому гаражу. Майно відповідача не ідентифіковано. Доводи останнього про те, що в ході проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0002773 від 07.08.2023 встановлено, що гаражне приміщення відповідача фактично зайняте позивачем в яке він не пускає відповідача та працівників правоохоронних органів не відповідає дійсності. Факт зайняття ним гаражу відповідача є недоведеним, докази такого відсутні. Натомість відповідач постійно вчиняє дії з приводу привласнення гаражу та постійних спроб фактично заволодіти ним, чим порушує його права на законне володіння законною нерухомою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 30.05.2025 провадження у справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

16.06.2025 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Янковського С.А. про перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) до розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі.

Ухвалою суду від 07.07.202 відмловено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Янковського С.А. про витребування доказів.

Ухвалою суду від 28.07.2025 клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено, заперечення (на відповідь на відзив) представника відповідача адвоката Янковського С.А., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 від 19.07.2025 залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 18.08.2025 в задоволенні заяви представника відповідача адвоката Янковського С.А., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 про поновлення пропущеного процесуального строку для подання заперечення відмовлено.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України).

Відповідно до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна, а саме: гаражу № НОМЕР_1 з льохом в літ. Г-1 , загальною площею 40,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 30.06.2013, зареєстрованого в реєстрі за № 2533, договором дарування від 13.06.2013, зареєстрованого вреєстрі за № 2537, договором дарування від 30.09.2023 та витягом з Державного реєстру речових прав № 348666597 від 30.09.2023 (а.с.17, 19-21).

Відповідно до заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.12.2012 визнано за ОСОБА_2 право власності на гаражний бокс б/н, площею 20 кв.м., розташований у дворі будинку АДРЕСА_2 , характеристики якої зазначені в технічному паспорті від 01.11.2012 (а.с.18).

Згідно технічного паспорту КП «Харківське міськБТІ» від 01.11.2012 гаражний бокс б/н по АДРЕСА_3 збудований в 2008 році та має площу 20.1 кв.м. (а.с.28-29).

Постановою про закриття кримінального провадження від 25.07.2024 слідчого СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області кримінальне провадження № 0002492 від 16.07.2024. внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Відповідно до зазначеної постанови від 25.07.2024, 07.08.2023 до Харківського РУП № 2 ГУ НП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_2 , про те, що в період часу з 16.04.2023 по 07.08.2023 невстановлена особа в період воєнного стану, за адресою: м. Харків, пр-т. Ювілейний, таємно здійснила крадіжку резинових скатів для автомобіля у кількості 4 штук., чим спричинила матеріальну шкоду останньому. В ході досудового розслідування було встановлено ОСОБА_4 , який подав заяву та прохає закрити кримінальне провадження, так як шкода яка йому була завдана є малозначною та претензій до власнику гаражу він не має (а.с.30-31).

Постановою про розголошення відомостей досудового розслідування від 25.07.2024 слідчого СВ ХРУП № 2 ГУН в Харківській області надано дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000846 від 29.02.2024 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 393, ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 162 КК України, а саме надання потерпілому ОСОБА_1 , копії документів: постанова про закриття кримінального провадження № 0002492 від 16.07.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України (а.с.32).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1, ч. 3 ст. 89 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже, з метою належного звернення за судовим захистом особа на момент звернення до суду повинна обґрунтувати існування його порушеного права або законного інтересу.

Судом був досліджений диск з відеозаписами. На наданому позивачем диску міститься 8 коротких відеозаписів з яких неможливо встановити в повному обсязі фактичні обставини події. Проникнення до приміщення гаражу чи пошкодження будь-якого майна відеозаписом не зафіксовано. Через недостатню тривалість відеозапису неможливо встановити повну послідовність логічних подій.

Суд також враховує, що принцип змагальності згідно ст. 12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

З аналізу наданих сторонами доказів та наявних в матеріалах справи відомостей випливає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на порушення його прав та інтересів, а саме, що відповідач порушує його право користування гаражем № НОМЕР_1 під літ. «Г-1» з льохом, загальною площею 40,6 кв.м., який розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У відповідності до вимог ч.3ст.12 ЦК Українивизначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимогист.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача;

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 15,16, 317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Харківська міська рада, про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Харківська міська рада, адреса: м. Харків, майдан Конституції, буд. 7, .

Суддя Т.В.Поліщук