ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2529/24

Провадження № 22-ц/820/1269/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Богданна» про стягнення орендної плати, 3% річних, інфляційних втрат та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Новачуком Леонідом Петровичем, на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2025 року (суддя Бондарчук Л.А.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФГ «Богданна» про стягнення орендної плати, 3% річних, інфляційних втрат та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 29 січня 2008 року між його дідом ОСОБА_2 та ФГ «Богданна» було укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :07:023:0086, площею 2,46 га. строком на 15 років. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після його смерті спадкове майно було успадковане позивачем.

ФГ «Богданна» до 2017 року здійснювало сплату орендної плати позивачеві, однак з 2018 року перестало виконувати взяті на себе зобов`язання за договором оренди землі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за період з 2018 року по 2022 рік в сумі 40000 грн.

Також позивач вважає, що неправомірними діями ФГ «Богданна» йому завдано і моральної шкоди, яку позивача оцінює в розмірі 50000 грн.

Враховуючи викладене вище, позивач просив суд стягнути з ФГ «Богданна» на свою користь заборгованість по сплаті коштів за оренду землі з 2018 по 2022 роки з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 43773,20 грн, а також моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ФГ «Богданна» на користь ОСОБА_1 заборгованість із орендної плати в сумі 2112,50 грн, 3 відсотка річних в сумі 126,95 грн, інфляційні втрати в сумі 673,63 грн, а всього 2913,08 грн.

Стягнуто з ФГ «Богданна» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 56,50 грн, та витрати на правничу допомогу в розмірі 326,55 грн, а всього разом 383,05 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника Новачука Л.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права.

Зазначає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні заявлених представником позивача клопотаннях щодо виклику та допиту директора ФГ «Богданна» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та витребування у ФГ «Богдана» оригіналів доказів для встановлення фактичних обставин справи. Вважає, що без дослідження вказаних доказів суд не міг всесторонньо, об`єктивно встановити усі обставини справи щодо умисної несплати відповідачем орендної плати.

Вказує, що у зв`язку з сумнівом щодо об`єктивності, неупередженості судді до позивача, представником останнього заявлявся відвід, проте, суд відмовив у задоволенні відводу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ФГ «Богданна» Козак І.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказує, що ОСОБА_1 не звертався до відповідача з заявами щодо внесення змін або переукладення діючого договору оренди землі, встановлений у договорі розмір орендної плати в сумі 507 грн не змінювався до закінчення дії договору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що 20 грудня 2007 року між ФГ «Богданна» та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі, загальною площею 2,46 га, строком на 15 років, у цьому ж договорі було визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 25341,63 грн, розмір орендної плати становить 507 грн в рік. (а.с. 45-48) Договір зареєстровано у Державному реєстрі земель 29.01.2018, запис 64 (а.с. 48 на звороті)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .(а.с. 9)

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 08 червня 2016 року у справі №683/8882/16-ц за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/6 частини земельної ділянки, площею 2,46 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності серії ЯГ №139985. Зазначене рішення набрало законної сили 22 червня 2016 року. (а.с. 58)

На підставі зазначеного вище рішення суду 27 червня 2017 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :07:023:0149, загальною площею 2,0528 га. (а.с. 11)

Земельна ділянка, кадастровий номер :07:023:0149, була утворена шляхом поділу земельної ділянки, кадастровий номер :07:023:0086, загальною площею 2,46 га, на дві земельних ділянки, площею 2,0528 га та 0,4105 га (а.с. 59-62)

11 грудня 2023 року, 12 березня 2024 року, 22 травня 2024 року ОСОБА_1 звертався до Фермерського господарства «Богданна» з письмовими зверненнями, проте, відповіді на звернення позивача та його представника надано не було.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з встановленого факту несплати ФГ «Богданна» ОСОБА_1 орендної плати за 2018-2022 роки відповідно до умови договору оренди землі від 20.12.2007 з врахуванням його частки у праві власності на земельну ділянку, та наявність підстав для нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за затримку виконання грошового зобов`язання. Крім того, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявленого позивачем розміру орендної плати 8000 грн на рік та недоведеності заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди.

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (частина 1 статті 611 ЦК).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із частиною першою статті 13 цього Закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

За змістом статей 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

У частині першій статті 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 стаття 81 ЦПК України).

Висновки суду першої інстанції, що викладені в рішенні суду узгоджуються із матеріалами справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення в частині стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 507 грн на рік, з врахуванням частки позивача 422,50 грн на рік, судова колегія виходить з наступного.

Так, зі змісту укладеного між сторонами договору оренди землі від 20 грудня 2007 року слідує, що орендна плата за користування земельною ділянкою складала 507 грн на рік, що становить 2 % від грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно, вказаний позивачем розмір орендної плати 8000 грн на рік, який він просить стягнути з відповідача є необґрунтованим.

Фермерським господарством не заперечувався факт несплати орендної плати позивачу у 2018-2022 роках, оскільки позивачем не надавались господарству відомості щодо переходу права власності на земельну ділянку до позивача в порядку спадкування.

Враховуючи встановлення факту порушення відповідачем умов договору оренди землі в частині своєчасної сплати орендної плати за 2018-2022 роки, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 2112 грн 50 коп, 126,95 грн 3% річних та 673,63 грн інфляційних втрат, При цьому, слід зазначити, що наведений судом розрахунок позивачем не спростований.

Крім того, правильним є висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

За змістом ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач, не довів належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральної шкоди та її розмір, а також причинно-наслідкового між шкодою та бездіяльності відповідача, що є його процесуальним обов`язком. А тому, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для її стягнення з відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо невирішення судом питання про розподіл судового збору, є безпідставним, оскільки пропорційно розміру задоволених позовних вимог судом з відповідача на користь позивача стягнуто сплачений ним при подачі позову судовий збір.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на понесення позивачем витрат за подачу до суду заяви про витребування доказів, то такі не підлягали відшкодуванню на користь позивача, оскільки заява про витребування доказів не оплачується судовим збором, лише оплачується судовим збором заява про забезпечення доказів.

Апеляційним судом не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які б були підставою для скасування судового рішення у справі.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судові витрати у зв`язку з переглядом судового рішення перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Новачуком Леонідом Петровичем, залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: Л.М. Грох

О.І. Талалай