Справа № 186/1733/25
Провадження № 2/0186/1199/25
У х в а л а

19 серпня 2025 року. м.Шахтарське.

Суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області - Янжула С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луганської обласної військової адміністрації, про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА :

18 серпня 2025 року в провадження Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луганської обласної військової адміністрації, про визнання права власності на нерухоме майно, подана через підсистему "Електронний суд" представником позивачів - адвокатом - Охтень А.А.

Вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що дана заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України.

Частиною 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" (з урахуванням змін, внесених Постановою ВССУ N 10 від 25 вересня 2015 року), розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто, як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача.

Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Судом встановлено, що позивачами заявлено у позові вимогу майнового характеру - визнання права власності на нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку, розташовані в м.Луганську.

Суд зазначає, що ціна позову повинна дорівнювати сумі ринкової вартості спірного майна на день подання позовної заяви до суду.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна, або зазначена орієнтовна вартість подібного нерухомого майна, розташованого в найближчому подібному населеному пункті до міста обласного значення - м.Луганська, - на не окупованій частині території України, однак, позивачами дані докази надані до суду не були.

Ціна позову взагалі не зазначена.

В зв`язку з чим, позивачам слід зазначити в позовній заяві ціну позову, яка відповідає дійсній ринковій вартості спірного нерухомого майна на дату звернення з позовом до суду та додати докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна.

Згідно ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачі до позовної заяви не додали доказів сплати судового збору або підстав для звільнення від його сплати.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Таким чином, позивачам необхідно визначити дійсну ринкову ціну позову та сплатити судовий збір по справі в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, окремими платіжними документами кожним позивачем відповідно до вимог абз. 1 ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, згідно ч.2 ст.177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Позивачі до позову долучили квитанцію №4247215 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету на адресу Департаменту охорони здоров`я Луганської обласної державної адміністрації, однак вказана юридична особа не є учасником даного судового провадження.

Таким чином, позивачами не надано доказу надіслання відповідачу копій поданих до суду документів.

Слід звернути увагу на те, що позовну заяву подано до відповідача - Луганської обласної військової адміністрації.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» утворено Луганську обласну військову адміністрацію та передбачено, що облдержадміністрація та її голова набувають статусу обласної військової адміністрації та її начальника відповідно (стаття 1).

Правові засади діяльності військових адміністрацій врегульовані Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до пункту 1 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними зокрема органами місцевого самоврядування.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, вся територія Луганського району, у тому числі місто Луганськ, тимчасово окупована з 07 квітня 2014 року.

Населені пункти Луганського району включені до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 (в редакції від 02 лютого 2022 року № 117-р).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Представницький орган місцевого самоврядування виборний орган (рада), наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення (абзац шостий статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Повноваження Луганської міської ради поширюються виключно на територію громади міста Луганська.

Як було вказано раніше Указом Президента України № 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» утворено Луганську обласну військову адміністрацію (стаття 1).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі утворення обласної військової адміністрації на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування, у разі тимчасової окупації або оточення адміністративного центру області або у разі прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України відповідного рішення ця обласна військова адміністрація здійснює повноваження обласної ради.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування начальник військової адміністрації населеного пункту (пунктів) здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови.

Луганська міська військова адміністрація не утворювалася, тому жоден орган державної влади на підконтрольній українській владі території не здійснює повноважень Луганської міської ради.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Луганська міська рада та Луганська обласна рада є самостійними юридичними особами публічного права і мають різні ідентифікаційні коди юридичних осіб: 26070794 (Луганська міська рада) та 24046449 (Луганська обласна рада). Облдержадміністрація не наділялася повноваженнями органу місцевого самоврядування, а тому не може бути належним відповідачем у цій справі. Заміна відповідача на належного відбувається на підставі ст.51 ЦПК України лише за клопотанням позивача.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, вищевказані вимоги закону позивачами не виконані, таким чином, згідно із ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175,177 ЦПК України, тому позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луганської обласної військової адміністрації, про визнання права власності на нерухоме майно підлягає залишенню без руху, з метою надання позивачам строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання ними копії ухвали, усунути зазначені недоліки.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.1 ст.185 ЦПК України, - суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луганської обласної військової адміністрації, про визнання права власності на нерухоме майно - залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків 10 днів з моменту отримання даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.А.Янжула.