Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3624/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2025 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хемишинець Е.І., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 . Заповіту не залишала. Відкрилася спадщина за законом. За змістом довідки на спадкування від 24.06.2025, останнім місцем її проживання було АДРЕСА_1 . За цією ж адресою проживала з нею ОСОБА_1 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Друга спадкоємиця першої черги за законом, дочка спадкодавиці відповідачка ОСОБА_2 подала письмову відмову від прийняття спадщини матері на користь позивачки. Письмова заява засвідчена старостою с. Шаланки, вона не заперечує проти успадкування спадщини в цілому позивачкою. До складу спадщини матері ввійшло право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 , що належав спадкодавиці в цілому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 13.08.2001 року Виноградівською РДА та зареєстрованого у Виноградівському РБТІ та земельні ділянки, загальною площею 2,03 га, розташовані на території Шаланківської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, передані ОСОБА_3 у приватну власність на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Шаланківської сільської ради народних депутатів від 23.11.2000 року, які належали спадкодавиці на праві приватної власності в цілому, що посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю І-ЗК № 038755, виданому 30.11.2000. Державний акт на право приватної власності на землю був втрачений, у розпорядженні позивачки є лише копія, надана за її запитом до архівного відділу № 4 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області. За зверненням позивачки до нотаріальної контори їй було відмовлено в усній формі у видачі Свідоцтва на право власності на спадкове майно в звязку з втратою правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому оформлення спадщини у нотаріальному порядку неможливе. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позивачка та її представник у підготовче засідання не з`явилися, однак згідно прохальної частини позовної заяви представник позивачки просила суд провести розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачка будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву, згідно якої вимоги позивача визнає повністю та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання відповідачкою позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку про задоволення уточнених позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки та відповідачки - ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть.

За змістом довідки Вилоцької селищної ради від 24.06.2025 за № 112 останнім місцем реєстрації та проживання спадкодавиці було АДРЕСА_1 .

На випадок своєї смерті спадкодавиця заповітного розпорядження не залишила.

На день смерті матері позивачки відкрилася спадщина на наступне нерухоме майно:

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 , що належав спадкодавцю в цілому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 13.08.2001 року Виноградівською РДА, зареєстрованого у Виноградівському РБТІ 14.08.2001 за № 318;

- земельна ділянка площею 2,03 га, розташована на території Шаланківської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, передана ОСОБА_3 у приватну власність на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Шаланківської сільської ради народних депутатів від 23.11.2000 року, право на яке посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю І-ЗК № 038755, виданого 30.11.2000.

Після смерті матері позивачка прийняла спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки згідно довідки Вилоцької селищної ради від 24.06.2025 за № 113 на день смерті спадкодавця проживала разом з нею у спадковому будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Крім позивачки, спадкоємцем за законом першої черги є відповідачка по справі, дочка спадкодавиці - ОСОБА_2 , яка подала письмову відмову від прийняття спадщини матері на користь позивачки. Письмова заява засвідчена старостою с. Шаланки 26.06.2025 за реєстровим номером 6-15.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері позивачка звернулася до нотаріуса, однак отримав відмову в оформленні спадщини із-за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, які втрачено.

Таким чином позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Технічну інвентаризацію житлового будинку проведено.

Відповідно до відомостей технічного паспорта та довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» № 563 від 08.07.2025, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 , будівництвом завершений. Рік будівництва будинку 1958.

Його інвентаризаційна вартість станом на липень 2025 року становить 203308 гривень. Загальна корисна площа житлового будинку -74,3 м.кв., в тому числі житлова площа 37,8 м.кв.

Відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму листі № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, позивачка в порядку спадкування за законом успадкувала житловий будинок та земельні ділянки після смерті її матері, які згідно положень закону належать позивачці з часу відкриття спадщини, однак не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення мною повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, статтями 5, 16, 328, 392, 1261, 1265, 1268, 1270, 1274 ЦК України, Постановою ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , набуте в порядку спадкування за законом право власності на таке спадкове майно:

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку площею 2,03 га, розташовану на території Шаланківської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, передану ОСОБА_3 у приватну власність на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Шаланківської сільської ради народних депутатів від 23.11.2000 року, право на яке посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю І-ЗК № 038755, виданим 30.11.2000.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. Ю. Левко