Провадження №: 6/755/246/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" серпня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Лазоришин А.В.,

заявника/відповідача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2024 року у справі №755/11967/24 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в :

14.04.2025 року відповідачка ОСОБА_1 через свого представника звернулась до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2024 року у справі №755/11967/24, у якій просить розстрочити строком на 12 місяців виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року в цивільній справі № 755/11967/24 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості солідарно на користь КП «Київтеплоенерго» на суму 165027 грн 85 коп.

Вимоги заяви мотивовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року в цивільній справі № 755/11967/24 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було стягнуто з відповідачів солідарно на користь КП «Київтеплоенерго» всього 165027 грн 85 коп., а саме: заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 15 211 грн 16 коп.; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 у розмірі 68338 грн 84 коп.; заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року у розмірі 17 704 грн 50 коп.; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01 листопада 2021 року у розмірі 43 826 грн 69 коп.; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 18 525 грн 28 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 931 грн 98 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 445 грн 15 коп.; заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 44 грн 25 коп. Постановою Київського апеляційного суду від 05 березня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення. Постанова набрала законної сили 11 березня 2025 року. ОСОБА_1 є пенсіонером з фіксованою сумою пенсії та не має достатньої фінансової спроможності для погашення заборгованості в строки встановлені ЗУ «Про виконавче провадження», тобто відразу. Крім цього, сума стягнення відповідно до Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року є більшою 20 розмірів мінімальної заробітної плати і відповідно до статті 48 ЗУ «Про виконавче провадження» держаний виконавець «може звернути стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло». Солідарні боржники, а це її син з дружиною також не мають заощаджень для виплати такої суми заборгованості відразу. Крім цього син, відповідач по справі, ОСОБА_3 1976 р.н., відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з мобілізації та мобілізаційної готовності) є призваним на військову службу під час мобілізації та направленими до військової частини НОМЕР_1 (с-ще Гончарівське), через Київський міській збірний пункт (м. Київ, вул. Зрошувальна 17А) для формування у команду.

23.04.2025 року до суду надійшли заперечення сторони позивача на заяву про розстрочення виконання рішення суду, у яких представник просить відмовити у задоволенні відповідної заяви посилаючись на те, що виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд і розстрочення виконання рішення суду можу бути застосоване лише у виключних випадках. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Підставою для розстрочення є обставини, які ускладнюють виконання рішення. При розгляді відповідного питання мають бути враховані і права стягувача. Підстави заяви відповідачки про розстрочення виконання рішення суду ґрунтуються лише на наявності складного матеріального становища. Відповідачка посилається на те, що є пенсіонеркою з фіксованим розміром пенсії, а інші боржники не мають заощаджень. Відповідачка не надала суду належних даних про розмір її пенсії, а також інформації про інші доходи, які б давали можливість здійснити розстрочення виконання рішення суду саме на 12 місяців. Відповідачем не надано розрахунку розміру щомісячних виплат. Матеріальний стан не оцінюється виключно поточними доходами у вигляді заробітної плати, пенсії, адже слід враховувати також наявність у відповідачів рухомого та нерухомого майна, банківських заощаджень тощо. Таких відомостей відповідачем суд не надано, відсутні витяги з державних реєстрів про наявність/відсутність нерухомого майна, земельних ділянок, автомобілів тощо. Відповідачем не надано доказів на підтвердження виключних обставин для здійснення розстрочення виконання рішення суду. Відповідачем не доведено, що в разі задоволення відповідної заяви вона зможе добровільно виконати рішення суду, оскільки відсутні об`єктивні дані про матеріальний стан відповідачки та інших боржників, з яких можливо дійти висновку, що запропонований відповідачем період розстрочення дійсно знаходиться в межах її доходів та доходів інших відповідачів.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 підтримала вимоги заяви про розстрочення виконання рішення суду та зазначила, що боржники не можуть сплатити всю суму одразу через незадовільний матеріальний стан. Син відповідачки мобілізований. На теперішній час борг становить близько 60 тис. грн., про це в апеляційної інстанції указував сам представник позивача та надавав відповідні документи, і більшої суми боржники по рішенню платити не будуть.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви про розстрочення виконання судового рішення та зазначила, що на теперішній час всю суму сплатити боржники не можуть через відсутність таких коштів. Йде війна і чоловік відповідачки знаходиться на передовій. Відповідачка також зазначила, що борг становить 60 тис. грн., про що було зазначено самим представником позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, і саме таку суму відповідачі будуть оплачувати частинами, а не ту суму, яка вказана в рішенні суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Суд вивчивши зміст заяви про розстрочення виконання рішення суду та додатки до неї, вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 435 ЦПК України:

1. За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

3. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

4. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

5. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

7. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси осіб і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення та розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Виходячи із вимог ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочення та розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і у порядку, передбаченому чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим для виконання.

Таким чином, підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення є обставини, що ускладнюють виконання рішення. У вирішенні питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення враховуються відсутність вини боржника у створенні обставин, що ускладнюють виконання рішення, тимчасовість перебування боржника у такому стані, а також мають бути враховані права стягувача.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

При розгляді заяв щодо відстрочення/розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відстрочення/розстрочення виконання рішення; наявність підстави для відстрочення/розстрочення має бути доведена боржником. Строки такого відстрочення/розстрочення мають знаходитись у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання відстрочення/розстрочення для повного виконання рішення суду. Надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Задоволення заяви про відстрочення/розстрочення виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Розстрочка виконання рішення суду - це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14 липня 2020 року у справі № 908/1884/19.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2024 року у справі №755/11967/24 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 15211,16 грн.; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 68338,84 грн.; заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 17704,50 грн., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 43826,69 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 18525,28 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 931,98 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 445,15 грн, заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 44,25 грн., а всього 165027 (сто шістдесят п`ять тисяч двадцять сім) грн. 85 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.03.2025 року у справі №755/11967/24, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року залишено без змін.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки про доходи загальна сума пенсії відповідачки ОСОБА_1 з 01.04.2024 по 30.09.2024 склала 21349,98 грн. (3558,33 грн. на місяць).

Разом з цим, якщо суму стягнуту за рішенням суду розділити на рівні частини на 12 місяців, як про це прохає відповідачка, то щомісячна сума до сплати становитиме 13752,32 грн.

Отже, боржником не доведено, що в разі задоволення чи часткового задоволення заяви вона зможе добровільно виконати судове рішення, адже відсутні дані які б об`єктивно свідчили про матеріальний стан заявниці та з яких можливо дійти висновку, що запропонований заявницею період розстрочення і суми щомісячних виплат дійсно знаходяться в межах її доходів.

Також суд звертає увагу, що рішенням суду суму боргу в розмірі 165027,85 грн. стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Отже, заявники мають солідарний обов`язок по сплаті боргу і відповідно вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення суду, слід дослідити питання, які утруднюють виконання рішення суду, і стосовно інших боржників, а не лише щодо відповідачки ОСОБА_1 .

Із матеріалів справи убачається, що відповідач ОСОБА_3 мобілізований, отже він отримує дохід від перебування на військовій службі, але суду не надано даних про розмір такого доходу.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 повідомила суду, що працює, однак так само в матеріалах справи відсутні докази розміру отримуваного нею доходу.

Ураховуючи зазначене, суду не доведено матеріального стану боржників, який об`єктивно не дозволяє їм сплатити стягнутий рішенням суду борг і не надано доказів, що у разі здійснення розстрочення на 12 місяців, відповідачі з огляду на розмір своїх доходів матимуть можливість сплачувати 13752,32 грн. щомісячно.

Також суд зазначає, що матеріальний стан боржників характеризується не лише поточними доходами, а відповідачами не надано суду доказів відсутності інших доходів, відсутності рухомого та нерухомого майна, за рахунок якого можна було б виконати рішення суду.

Крім того, приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду, суд приймає до уваги, що відповідачка вважає, що борг становить не суму вказану у рішенні (165027,85 грн.), а суму про яку було зазначено представником позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції після здійснення стороною позивача корегування заборгованості, і яка становить близько 60 тис. грн. Відповідачка не визнає боргу вказаного в рішенні суду і має намір сплатити лише суму у розмірі 60 тис. грн.

Разом з цим, суд має право розстрочити лише суму боргу вказану у рішенні (165027,85 грн.), однак сторона відповідача не має наміру сплачувати саме цю суму, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви відповідача про розстрочку виконання рішення слід відмовити, так як вона є не обґрунтованою вимогами діючого законодавства та не знайшла свого підтвердження доказами у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2024 року у справі №755/11967/24 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складний 20.08.2025 року.

Суддя -