Справа № 401/2602/25
Провадження № 6/401/41/25
УХВАЛА

Іменем України

18 серпня 2025 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судових Яцини А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Світловодську подання приватного виконавця Роткевич Ірини Вікторівни про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Роткевич І.В. звернулась до суду з поданням та просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань.

В обґрунтування подання наведено наступне.

На примусовому виконанні приватного виконавця перебуває виконавчий лист, виданий 20.12.2023 на виконання заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.11.2023 по справі № 524/5306/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоди в сумі 130 025,55 грн та судових витрат в сумі 18 530,30 грн.

07.02.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74082978. Постановою Полтавського апеляційного суду від 03.10.2024 у справі № 524/5306/22 (провадження № 22-ц/814/2632/24) заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.11.2023 змінено в частині стягнення судових витрат 3 530,30 грн замість стягнутих 18 530,30 грн, в іншій частині залишено без змін. На підставі зазначеного, винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 21.01.2025 ВП № 74082978.

В порядку ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2024 ВП № 74082978 (вих. 283) направлена боржнику рекомендованим поштовим відправленням № 06 000 856 245 28 з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у виконавчому листі АДРЕСА_1 . Надалі, поштове відправлення № 06 000 856 245 28 повернулося відправнику як таке, що не вручене, з відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання». При цьому, згідно відомостей з ДМС, отриманих через Автоматизовану систему виконавчого провадження, боржниця зареєстрована за адресою - АДРЕСА_2 .

Після відкриття виконавчих проваджень було проведено комплекс виконавчих дій, направлених на перевірку майнового стану боржника та виявлення рухомого, нерухомого чи іншого майна, за рахунок якого можна б було забезпечити виконання вимог за виконавчими документами та вжито наступні заходи примусового виконання.

07.02.2024 в порядку ст. 56 Закону України «Про виконання провадження», з метою забезпечення реального виконання рішення винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження. Відомості про обтяження внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером обтяження 53595613 та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за номером обтяження 31148651.

Згідно відповіді з ДФС України, у боржника як фізичної особи-підприємця відсутні відкриті рахунки.

Згідно інформації, отриманої через систему АСВП в порядку електронного обміну інформацією з банківськими установами України, підключених до такого обміну, встановлено наявність у боржника відкритих рахунків в АТ КБ «Приват Банк», АТ «Універсал Банк». На підставі цього, винесено постанову про арешт коштів боржника від 07.02.2024 ВП № 74082978.

Надалі, в ході вчинення виконавчих дій, виявлено, що на ім`я боржника відкрито банківський рахунок в АТ «А-Банк». На підставі отриманої інформації, винесено постанову про арешт коштів боржника від 16.02.2024 ВП № 74082978. Втім, залишок коштів на арештованих рахунках не дозволяє задовольнити вимоги виконавчого документа в повному обсязі.

07.02.2024 до банківських установ направлено вимогу приватного виконавця № 297 про отримання інформації щодо відкритих рахунків боржника та залишків коштів на відповідних рахунках, щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Листом з АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» № 15610/529 від 16.02.2024, АТ «ПУМБ» № 116/1331/19 від 21.02.2024, АБ «УКРГАЗБАНК» № 148/5349/2024 від 19.02.2024, АТ «КОМІНБАНК» № 04.1/1387 від 29.02.2024, АТ «ОЩАДБАНК» № 46/12- 11/21605/2023БТ від 27.02.2024, АТ «ОТП БАНК» № 68-3-23-23/4194-БТ від 14.05.2024 повідомлено, що ОСОБА_1 відсутні банківські рахунки.

Згідно відповідей з ДПС України та ПФУ, боржник пенсію не отримує, інші джерела доходів відсутні.

Згідно відповідей з МВС та ТСЦ МВС № 3542 від 22.03.2024 № 31/31/3542-227, боржниця не володіє транспортними засобами.

Відповідно до інформації Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 22.02.2024 № ПС/1/3670-24 за боржницею не зареєстровано великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів.

Згідно інформації, отриманої з Єдиної уніфікованої системи сільськогосподарської техніки Держпродспоживслужби встановлено, що боржнику не належить сількогосподарська техніка.

На підставі відповіді з Національної комісії з цінних паперів та фондовому ринку від 22.07.2024 боржник значними пакетами акцій емітентів (5 відсотків і більше статутного капіталу) не володіє.

Згідно відповіді з ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» від 21.02.2024 № 288/8-11 боржниця не реєструвалась як власниця тварин.

17.07.2024 приватним виконавцем, за участі понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було здійснено вихід за місцем проживання боржниці за адресою: АДРЕСА_2 . У ході вказаних виконавчих дій майно, що належить боржниці ОСОБА_1 та яке може бути звернено на погашення заборгованості, виявити не вдалося.

Відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухоме майно не зареєстровано.

Таким чином, у результаті вжитих заходів примусового виконання та виконавчих дій під час здійснення примусового виконання судового рішення встановлено відсутність у боржника грошових коштів, достатніх для задоволення вимог за виконавчим документом, а також відсутність належного йому рухомого, нерухомого чи іншого майна. Заходами, вжитими приватним виконавцем, не вдалося виявити інші активи боржника, на які можливо звернути стягнення, і, відповідно, виконати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.11.2023 по справі № 524/5306/22 в повному обсязі.

Як вбачається з відомостей з веб-сайту Судова влада України та інформації, опублікованої в Єдиному державному реєстрі судових рішень, 29.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.11.2023. Зазначене свідчить про те, що боржниці достеменно відомо про існування відповідного судового рішення, яким з неї стягнуто заборгованість, а також про покладений на неї обов`язок його виконати. Незважаючи на це, станом на сьогодні ОСОБА_1 не вживає жодних заходів щодо виконання судового рішення, не виходить на контакт із виконавцем та, в цілому, не проявляє зацікавленості у перебігу виконавчого провадження.

Зокрема, 06.05.2024 на адресу боржника поштовим відправленням № 06 009 1744 07 24 направлено виклик приватного виконавця № 883, яким ОСОБА_1 зобов`язано з`явитися до виконавця у визначений день та час та одночасно зобов`язано надати відомості про майновий стан. Втім поштове відправлення № 06 009 1744 07 24 повернулося з відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання». Повернення офіційної кореспонденції за умови обізнаності боржника про наявність зобов`язань свідчить про його свідоме ухилення від отримання поштових відправлень, що, у свою чергу, може розцінюватися як небажання брати участь у процесі виконання судового рішення.

Таким чином, ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з неї заборгованості. При цьому, під ухиленням слід розуміти не тільки пряму активну відмову, а й пасивне небажання, не сприяння, невчинення дій, бездіяльність обов`язку, покладеного на особу рішенням суду, що відповідно до Конституції України ухвалюється іменем України і є обов`язковими до виконання на території України.

Згідно відповіді з Центрально-південного міжрегіонального управління державної служби № 3501.3.2.-2279/35.3-24 від 04.03.2024, ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 25.11.2016 та серії НОМЕР_2 , виданий 15.04.2021. Згідно відповіді з ДПСУ, ОСОБА_1 в період з 07.02.2024 по 31.07.2025 здійснювала виїзд 19.06.2025 за кордон та 26.06.2025 повернулась до України. Слід звернути увагу, що здійснення закордонних поїздок потребує наявності відповідних фінансових можливостей. Водночас, беручи до уваги, що боржниця ухиляється від виконання судового рішення та не вживає жодних заходів щодо погашення наявної заборгованості, факти її виїздів за межі України можуть свідчити про існування у неї прихованих або неофіційних джерел доходу. Зазначені ресурси умисно не спрямовуються боржницею на виконання зобов`язань перед кредитором, що може свідчити про навмисне ухилення від погашення боргу.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За таких обставин, враховуючи приписи чинного законодавства щодо обов`язковості виконання остаточних судових рішень, на переконання приватного виконавця застосування до боржника такої міри примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за межі України є правомірним та обґрунтованим, що узгоджується з положеннями ст. 441 ЦПК України, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 1-12)

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Приватний виконавець Роткевич І.В. клопотала перед судом про розгляд подання без її участі. (а.с. 10)

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, оцінивши долучені до подання докази, суд дійшов наступного висновку.

08 грудня 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука видав виконавчий лист у справі № 524/5306/22, провадження № 2/524/320/23 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоди в сумі 130025 , 55 грн та судові витрати в сумі 18530, 30 грн. (а.с. 13)

07 лютого 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Роткевич І.В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 74082978 з виконання виконавчого листа № 524/5306/22 , виданого 20 грудня 2023 року Автозаводським районним судом м. Кременчука. Копія даної постанови 07 лютого 2023 року направлена боржнику ОСОБА_1 за адресою, яка вказана у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_2 , яка повернулась відправнику без вручення адресатові « за закінченням терміну зберігання».(а.с. 15, 16, 17, 18)

06 травня 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Роткевич І.В. направила на адресу ОСОБА_1 виклик приватного виконавця, яким зобов`язала ОСОБА_1 з`явитись до виконавця 27 травня 2024 року на 14 год. 00 хв. та подати документи за переліком, наведеним у виклику. Виклик був повернутий відправнику без вручення адресатові « за закінченням терміну зберігання». (а.с. 64-65, 66, 67)

Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 листопада 2023 року у частині стягнення судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 3530, 30 грн замість стягнутих 18530, 30 грн. В іншій частині заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 листопада 2023 року залишено без змін. (а.с. 20-29)

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Роткевич І.В. від 21 січня 2025 року внесено зміни ( доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження щодо вищезазначених змін судового рішення, яка 21 січня 2025 року направлена на адресу боржника ОСОБА_1 . Даних про її отримання матеріали подання не містять. (а.с. 30, 31)

Постановами від 07 лютого 2025 року та від 16 лютого 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Роткевич І.В. наклала арешт на майно та кошти боржника ОСОБА_1 , які у дати винесення постанов направлені на адресу боржника ОСОБА_1 . Даних про їх отримання матеріали подання не містять.(а.с. 32, 33, 36, 37, 38, 39)

У відповідності до витребуваних приватним виконавцем інформацій від відповідних установ та реєстрів коштів та майна, на які можна звернути стягнення в порядку виконання судового рішення у ОСОБА_1 немає. (а.с. 34, 35, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 55, 56, 57, 58)

Згідно даних з ДПСУ, ОСОБА_1 в період з 07 лютого 2024 року по 31 липня 2025 року здійснювала виїзд 19 червня 2025 року за кордон та 26 червня 2025 року повернулась до України.(а.с. 69)

Вирішуючи подання по суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нею відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадян України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, виходячи із гарантій, передбачених статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та відповідно до принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України, обмеження свободи пересування має буди пропорційним, тобто державний виконавець має довести суду, що за існуючих у державного виконавця повноважень неможливо забезпечити реальне виконання рішення суду за рахунок менш обтяжливого зобов`язання, без обмеження основоположного та конституційного права боржника на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, наприклад - звернення стягнення на грошові кошти, рухоме майно.

Для позитивного вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника згідно до вказаних норм законів необхідними елементом є пропорційність втручання у конвенційне право особи на вільне пересування, наявність справедливого балансу між публічним інтересом у демократичному суспільстві щодо належного виконання обов`язкових державних рішень та гарантій на вільне пересування особи.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Згідно з вимогами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів не відповідає вимогам законодавства.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені законом саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує приватний виконавець у поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Отже, наявність самого лише невиконаного зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Факт ухилення боржника має підтверджуватись сукупністю належних доказів, які приватний виконавець повинен надати до суду.

Під час розгляду подання суд не встановив факт обізнаності боржника із відкритим виконавчим провадженням, оскільки копії матеріалів виконавчого провадження, які долучені до подання, не містять доказів, що боржник отримав постанови про відкриття виконавчого провадження та проведених у ньому виконавчих дій.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а приватний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду (правова позиція Верховного суду, викладена у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 756/9582/14).

До подання приватним виконавцем долучено один виклик приватного виконавця від 06 травня 2024 року № 883, яким боржник викликався до приватного виконавця, при цьому як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, даний виклик ОСОБА_1 не отримувала.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 77-80 ЦПК України).

Частинами першою, другою, п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В той же час, матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем до подання не долучено належних, допустимих та достатніх доказів того, що боржник вчиняє умисні свідомі дії, спрямовані на невиконання відповідного зобов`язання, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду; не вказано, які перешкоди вчинені з боку боржника для проведення виконавчих дій приватному виконавцеві. Приватним виконавцем не надано жодних документів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішень суду, при цьому маючи змогу виконати зобов`язання, але не робить цього з неповажних причин.

При цьому суд констатує, що відсутність у боржника ОСОБА_1 майна та коштів, на які могло б бути звернуте стягнення задля виконання судового рішення жодним чином не може свідчити про її ухилення від його виконання.

Твердження приватного виконавця про те, що факт перетину 19 червня 2025 року ОСОБА_1 кордону України та її повернення в Україну 26 червня 2025 року може свідчити про існування у неї прихованих або неофіційних джерел доходу є припущенням, на якому не може ґрунтуватися доказування.

Звернення державного (приватного) виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним (приватним) виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування. Разом з тим, як встановлено судом вище, даних про обізнаність ОСОБА_1 про відкрите виконавче провадження матеріали подання не містять, а приватним виконавцем здійснено лише один її виклик ще у травні 2024 року, при цьому даних про те, що з травня 2024 року по теперішній час приватним виконавцем вживались будь які заходи щодо її виклику до подання не долучено.

Судом враховано, що обмеження у праві виїзду за межі України може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, проте наявні у справі матеріали не містять жодних даних про те, що встановлення такого обмеження якимось чином цьому посприяє.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається, що не перешкоджає приватному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись статтею 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Роткевич Ірини Вікторівни про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її складення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.Л. Волошина