КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3300/25
Провадження № 2-з/488/20/25
У Х В А Л А

Іменем України

08.08.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді Щеглової Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемерової Н.Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2025 до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, подана заявницею до подання позовної заяви.

У обґрунтування заяви зазначає, що з кінця березня 2018 року вона та ОСОБА_2 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а з 27.07.2019 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дитина син ОСОБА_3 .

У період шлюбу, за спільні кошти, зусиллями та участю подружжя, ними було побудовано індивідуальний житловий будинок із гаражем та господарськими будівлями загальною площею 86,9 кв. м., житловою площею 33,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_2 .

Крім того, в період шлюбу подружжям було придбане рухоме майно:

- причіп марки ВЕРДА, 2021 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі): НОМЕР_1 ;

- легковий автомобіль марки KIA, модель SORENTO, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі): НОМЕР_2 ;

- вантажний автомобіль марки RENAULT, модель PREMIUM, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі): НОМЕР_3 ;

- вантажний автомобіль марки IVEKO, модель DAILY, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі): НОМЕР_4 ;

- причіп марки SCHWARZMUELLER, модель SPA-3E, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі): НОМЕР_5 .

Право власності на вказані транспортні засоби зареєстровано за ОСОБА_2 .

У зв`язку із припиненням сімейних відносин, ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання нерухомого/рухомого майна спільною сумісною власністю, визнання права власності, а тому існує гостра необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна житловий будинок загальною площею 86,9 кв. м. з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :06:053:0009, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Також заявниця просила накласти арешт на рухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_6 :

- причіп марки ВЕРДА, 2021 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі): НОМЕР_1 ;

- легковий автомобіль марки KIA, модель SORENTO, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі): НОМЕР_2 ;

- вантажний автомобіль марки RENAULT, модель PREMIUM, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі): НОМЕР_3 ;

- вантажний автомобіль марки IVEKO, модель DAILY, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі): НОМЕР_4 ;

- причіп марки SCHWARZMUELLER, модель SPA-3E, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі): НОМЕР_5 .

Також заявниця просила заборонити ОСОБА_2 , державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам держреєстрації прав або будь-яким третім особам за дорученням ОСОБА_2 вчиняти дії, спрямовані на відчуження, обтяження, дарування, передання у користування, оренду або інше розпорядження зазначеним майном до набрання законної сили рішенням суду.

Заявниця зазначає, що ОСОБА_2 є власником рухомого та нерухомого майна. Враховуючи наявність реальної загрози його відчуження з боку ОСОБА_2 , заявниця вважає, що існують обґрунтовані та достатні підстави для застосування судом заходів забезпечення позову.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 27.07.2019 Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 ), складено актовий запис № 215 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_7 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 під час шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина ОСОБА_3 (актовий запис № 220 від 14.02.2020).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 86,9 кв. м. з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :06:053:0009. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо цього нерухомого майна прийнято 20.12.2021.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявниця зазначала, що між нею та ОСОБА_2 існує спір, предметом якого є встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання набутого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно, з тих підстав, що до державної реєстрації шлюбу сторони проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу і в цей час ними було набуте майно, права на яке зареєстровані за ОСОБА_2 .

На підтвердження доводів заяви ОСОБА_1 надала копії свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини, а також правовстановчі документи, що підтверджують право власності ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно. На підтвердження права власності ОСОБА_2 на рухоме майно транспортні засоби, заявниця надала копію заповненої нею щорічної Декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.

У розділі 6 «Цінне рухоме майно транспортні засоби» Декларації ОСОБА_1 зазначила п`ять об`єктів рухомого майна транспортних засобів: мопед, причіп марки ВЕРДА, 2021 року випуску, легковий автомобіль марки KIA, модель SORENTO, 2015 року випуску, вантажний автомобіль марки RENAULT, модель PREMIUM, 2007 року випуску, та вантажний автомобіль марки IVEKO, модель DAILY, 2012 року випуску, що перебувають у власності її чоловіка ОСОБА_2 .

При цьому, згідно з інформацією у декларації, право на причіп ВЕРДА набуте ОСОБА_2 23.04.2021, на автомобіль КІА 16.03.2023, на вантажний автомобіль RENAULT 12.12.2023.

Дата набуття права власності на вантажний автомобіль IVEKO, 2012 року випуску, заявниця не зазначила, та не надала інших доказів того, що це майно може бути предметом спору щодо майна набутого до державної реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_2 .

Водночас, до заяви не долучено жодного доказу того, що право власності на причіп марки SCHWARZMUELLER, модель SPA-3E, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код, номер шасі): НОМЕР_5 , зареєстроване за ОСОБА_2 та неможливо встановити, коли саме ОСОБА_2 набув право власності на це майно.

З огляду на надані заявницею докази, суд дійшов висновку, що нерухоме та рухоме майно ОСОБА_2 що є предметом заяви про забезпечення позову, набуте сторонами під час шлюбу, і це не заперечує заявниця, і може бути предметом позову про поділ майна подружжя. Однак, заявниця у заяві про забезпечення позову від 06.08.2025 не просить забезпечити позовні вимоги про поділ майна подружжя, з яким вона має намір у подальшому звернутися до суду.

З огляду на викладене заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки заявниця не довела, що майно, на яке вона просить накласти арешт, є предметом позову про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання набутого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно. А отже, заявниця не довела, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Я.В. Щеглова