ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 606/2201/23

Провадження № 22-ц/820/1596/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 травня 2025 року про відмову у забезпеченні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного агропромислового підприємства «Крок» про виділ частки у статутному капіталі підприємства. (суддя Малярчук В.В.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , Приватного агропромислового підприємства «Крок» про виділ у приватну власність ОСОБА_1 частки в статутному капіталі ПАП «Крок» в порядку поділу майна подружжя.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 квітня 2025 року постанову Тернопільського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року та рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

08 травня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначала, що відбувається незаконне відчуження майна, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та є предметом спору в цивільній справі № 606/2201/23. ОСОБА_3 , будучи засновником ПАП «Крок», відчужив частку у статутному капіталі ПАП «Крок» в розмірі 80% ОСОБА_4 без згоди позивачки.

Також з інформації, яка міститься в Реєстрі слідує, що підприємство перебуває в стані реорганізації (виділу). Таким чином, заявниця вважає, що дії відповідачів спрямовані на приховування (розтрату) майна, що є спільним майном подружжя сторін у справі, і призводить до заподіяння позивачу майнової шкоди.

Зазначала, що ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізовувати корпоративні права, адже їй заборонено доступ до приміщень та документів ПАП «Крок», а тому вважає, що без вжиття заходів забезпечення позову існуватиме загроза незаконного відчуження 100% ПАП «Крок» та безповоротного порушення прав і законних інтересів позивачки, а в подальшому може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права і майно, що належить ПАП «Крок» та заборони вчиняти дії щодо розпорядження корпоративним правами та майном ПАП «Крок». До набрання чинності рішенням у справі заборонити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо корпоративних прав та майна ПАП «Крок».

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 травня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шиманську Н.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову. При цьому, посилається на неповне з`ясування обставин, що мали значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив докази і не надав їм належну оцінку, не врахував, що на момент звернення з позовом ОСОБА_3 був власником 100% статутного капіталу ПАП «Крок», а станом на квітень 2025 року ним вже відчужено 80% статутного капіталу ПАП «Крок» ОСОБА_4 . Про наявність нового учасника ПАП «Крок» із часткою 80% свідчить інформація отримана з ЄДРЮОФОПГФ, яка була долучена до заяви про забезпечення позову. Також з долучених доказів вбачається, що ПАП «Крок» знаходиться в процесі реорганізації. Такі дії відповідачів унеможливлюють поновлення прав та законних інтересів позивачки.

Вважає, що запропоновані заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на корпоративні права та майно ПАП «Крок» як і заборона вчинення будь-яких дій щодо корпоративних прав та майна є співмірними з позовними вимогами. Вжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком збереження існуючого станом на момент подання заяви збереження спірної частки (хоча в меншому розмірі) у статутному капіталі у власності підприємства, як і збереження майна підприємства.

Звертає увагу суду, що запропонований позивачкою захід забезпечення позову не обмежує відповідачів у володінні та користуванні корпоративними правами та майном, а також не перешкоджає господарській діяльності підприємства, а тільки запроваджує тимчасові обмеження, існування яких сприятиме поновленню прав позивачки у випадку задоволення позову.

Крім того, в апеляційній скарзі посилається на порушення судом встановленого дводенного процесуального строку розгляду заяви та ідентичність оскаржуваної ухвали ухвалі суду першої інстанції від 15.03.2024 про відмову в забезпеченні позові, що свідчить про незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали та доказом того, що суд першої інстанції не вивчав матеріали справи та не досліджував наявні у ній докази.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 через свого представника адвоката Притулу О.Б. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін. Вважає, що ухвала постановлена відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, на підставі повно та всебічно з`ясованих обставинах, та є такою, що відповідає завданню цивільного судочинства.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 11.08.2025 відзив на апеляційну скаргу ПАП «Крок» залишено без розгляду.

В судовому засіданні представниця скаржниці адвокат Шиманська Н.С. підтримала апеляційну скаргу.

Представниця відповідача ОСОБА_3 , ПАП «Крок» - адвокат Притула О.Б. в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилась, про день, місце і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що законом не передбачено накладення арешту на корпоративні права, а щодо накладення арешту на майно, то позивачем не зазначено, на яке саме майно вказаного підприємства має бути накладено такий арешт. Крім того, такий захід забезпечення позову як заборона вчиняти дії щодо розпорядження корпоративними правами та майном ПАП «Крок» не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

За змістом ст.ст.149-153 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії або забороною іншим особам вичиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до ч.3 ст.150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Про забезпечення позову виноситься ухвала, яку може бути оскаржено в установленому порядку.

Процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати предмет позову та обґрунтувати необхідність забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, яку заявник має намір пред`явити, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 2-90/11 (провадження № 61-447св24) дійшов правового висновку, що приватне підприємство, яке створене для ведення підприємницької діяльності й розподілу прибутку між учасниками (засновниками), є господарським товариством, що зумовлює застосування до спірних правовідносин відповідного законодавства, зокрема Закону України «Про господарські товариства».

Змістом корпоративних прав є майнові та організаційні (немайнові) права, що виникають з факту володіння часткою у статутному капіталі господарського товариства. До майнових корпоративних прав учасника товариства з обмеженою відповідальністю можна віднести: (а) участь у розподілі прибутку товариства (пункт 3 частини першої статті 5 Закону); (б) отримання у разі ліквідації товариства частини майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартості (пункт 4 частини першої статті 5 Закону). До організаційних (немайнових) корпоративних прав можна віднести такі права: (а) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства (пункт 1 частини першої статті 5 Закону); (б) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства (пункт 2 частини першої статті 5 Закону). Серед зазначених прав оборотоздатними є лише майнові. Оскільки організаційні права тісно пов`язані з особою їх носія, то за своїми властивостями вони не здатні до обороту.

За своєю природою корпоративні права та обов`язки є змістом корпоративних правовідносин, а частка у статутному капіталі - об`єктом правовідносин.

Позивачка звернулася до суду з позовом про виділ у приватну власність ОСОБА_1 частки в статутному капіталі ПАП «Крок» в порядку поділу майна подружжя.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивачка зазначила, що вже після звернення до суду з позовом та перегляду справи по суті судом касаційної інстанції, відповідач фактично вчиняє дії щодо розпорядження спільним майном подружжя. А тому, невжиття заходів забезпечення позову в подальшому унеможливить виконання судового рішення на користь позивачки в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.02.2023 ОСОБА_3 належало 100% частки у статутному капіталі ПАП «Крок».

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.05.2025, 12.08.2025, ОСОБА_3 належить 20% частки у статутному капіталі ПАП «Крок», а ОСОБА_4 80% частки у статутному капіталі ПАП «Крок», що свідчить про вчинення відповідачем дій щодо розпорядження часткою у статутному капіталі. Крім того, вчиняються дії щодо реорганізації підприємства виділу.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що право на частки у статутному капіталі ПАП «Крок» є предметом спору про поділ майна подружжя, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на корпоративні права - на частку ОСОБА_3 у статутному капіталі підприємства в розмірі 20% може істотно ускладнити ефективний захист прав позивачки у випадку задоволення її позову. А тому, вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову та не наведено належного обґрунтування не врахування доводів позивачки.

При цьому, не підлягають задоволенню вимоги заяви щодо накладення арешту на корпоративні права - на іншу частку у статутному капіталі ПАП «Крок» - 80%, оскільки частка належить особі, яка не є учасником справи і до якої не звернуті позовні вимоги, що може призвести до порушення її прав та законних інтересів. Також з цих підстав на ОСОБА_4 , як власника 80% частки у статутному капіталі підприємства, не може бути покладено обов`язок щодо заборони вчиняти будь-які дії щодо корпоративних прав та майна ПАП «Крок». А тому, вимоги заяви в цій частині є безпідставними.

Щодо заявлених вимог позивачки про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони вчинення дії щодо майна ПАП «Крок», то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки щодо майна приватного агропромислового підприємства «Крок» позивачкою не заявлялись позовні вимоги, відповідно, такі заходи забезпечення позову не є співмірними з заявленими позивачкою позовними вимогами.

Арешт як заборона на право розпоряджатися майном включає і обмеження на розпорядження таким майном. Тому при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, не є необхідним (див. постанову Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2024 року в справі № 567/459/23).

З врахуванням того, що апеляційний суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 20% частки у статутному капіталі Приватного агропромислового підприємства «Крок», яка належить ОСОБА_3 , то додатково забороняти ОСОБА_3 або іншим особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження і розпорядження належною йому часткою у статутному капіталі ПАП «Крок» не є необхідним.

З огляд на викладене вище, ухала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 20% частки у статутному капіталі Приватного агропромислового підприємства «Крок» (), яка належить ОСОБА_3 .

В решті заявлених вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк