Провадження № 2/761/1541/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., при секретарі Каніковському Б.А., за участі представника позивачки - адвоката Колісника А.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оленцевич Олена Анатоліївна про встановлення факту постійного проживання, разом із спадкодавцем, не менше як п`ять років і до часу відкриття спадщини, а саме до дня смерті останнього, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулася позивачка з позовною заявою до відповідача згідно з якою просила визнати встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 не менше як п`ять років і до часу відкриття спадщини, а саме до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що вона з 2011 року проживала в АДРЕСА_1 . За цією ж адресою проживав ОСОБА_2 , якому на праві власності належала вищевказана квартира. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилась спадщина, але заповіт складений не був і померлий не мав спадкоємців 1-3 черги. На час відкриття спадщини позивачка проживала із ОСОБА_2 більш, ніж п`ять років, доглядала його, допомагала по господарству, годувала. На підставі викладеного, позивачка просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 не менше як п`ять років і до часу відкриття спадщини, а саме до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

26.09.2023 року до суду надійшла зазначена цивільна справа та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2023 року була передана до провадження судді Макаренко І.О.

Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи №01-08-929 від 02.04.2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2025 року в провадження судді Матвєєвої Ю.О. надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оленевич Олена Анатоліївна про встановлення факту постійного проживання, разом із спадкодавцем, не менше як п`ять років і до часу відкриття спадщини, а саме до дня смерті останнього.

Ухвалою суду від 03.04.2025 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11.06.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Позивачка, яка була допитана і в якості свідка, наполягала на тому, що вона проживала з ОСОБА_2 з 2011 року, їх квартири були розташовані поруч, тому вона проживала у нього. Вони разом робили ремонт в його квартирі, придбавали продукти харчування та предмети побуту, вона сплачувала комунальні послуги, але з його банківського рахунку.

Представник відповідача подав до суду відзив в якому просив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оленцевич Олена Анатоліївна в судове засідання не з`явилась, направила до суду копію спадкової справи та просила суд розглянути справу в її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру серія НОМЕР_1 від 27 серпня 1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 03.03.2022 року.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Оленцевич О.А. від 01.06.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 з огляду на відсутність доказів родинних відносин спадкодавця з спадкоємцем та у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені в статті 1219 ЦК України (ст.1218 ЦК України).

За правилами ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Статтею третьою Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За змістом норми ст.1268 ЦК України порядок спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3, 4 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 30 вересня 2019 року у справі № 554/14633/15-ц, від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц.

За положеннями ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем необхідно надати докази спільного проживання, ведення спільного господарства, тобто наявності спільного бюджету, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Між тим, попри твердження позивачки про сумісне проживання з ОСОБА_2 з 2011 року, вона в ході дачі пояснень не змогла пригадати ані сумісних свят, ані сумісних подій, ані наявність сумісних фото.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 з 2011 року до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_4 року позивач надала копії квитанції про оплату комунальних послуг, документи щодо організації поховання.

Документи щодо організації та проведення поховання ОСОБА_2 не є доказами спільного проживання, спільного побуту та наявності взаємних прав та обов`язків у позивача та спадкодавця.

Наданні квитанції про оплату житлових послуг щодо утримання квартири після смерті ОСОБА_2 позивачка здійснює на власний розсуд та не свідчить про її проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Інших доказів щодо ведення сумісного господарства, купівлі майна, спільних витрат, як то проведення ремонтних робіт, позивачкою не надано.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . ОСОБА_7 пояснили, що їм відомо про те, що позивачка проживала разом із ОСОБА_2 . Між тим, чи був в них сумісний бюджет, чи вели вони сумісне господарство, чи придбавали щось за сумісні кошти, їм не відомо. Часте перебування разом позивачки та ОСОБА_2 не свідчить про їх сумісне проживання як чоловіка та жінки з огляду на розташування по-сусідству їх квартир (квартира позивачки під номером АДРЕСА_4 , а квартира ОСОБА_2 під АДРЕСА_5 ).

Пунктом 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року N 24-753/0/4-13, судам роз`яснено, що при встановленні судами факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення статті 3 Сімейного кодексу України, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факі спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не носили характеру сімейних, не були пов`язані зі спільним веденням господарства та наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.

Оскільки достатніх доказів на підтвердження факту проживання позивача однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини суду надано не було, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 200, 206, 264-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оленцевич Олена Анатоліївна про встановлення факту постійного проживання, разом із спадкодавцем, не менше як п`ять років і до часу відкриття спадщини, а саме до дня смерті останнього - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21.08.2025 року.

Суддя Ю.О. Матвєєва

14 серпня 2025 року