ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м.Суми

Справа №585/3915/24

Номер провадження 22-ц/816/1020/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»),

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» - адвоката Городніщевої Єлизавети Олегівни на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2024 року в складі судді Євлах О.О., ухваленого в м. Ромни, -

в с т а н о в и в:

13 вересня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», яке 25 листопада 2024 року змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 21500 грн боргу тілу кредиту, 30568,75 грн боргу по процентам та 25671 грн боргу по процентам за 60 календарних днів, а всього 77739,75 грн заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 7022688 про надання споживчого кредиту в розмірі 21500 грн строком повернення до 29 серпня 2024 року зі сплатою процентів кожні 13 днів. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, внаслідок чого утворився борг на суму 52068,75 грн, який складається з 21500 грн боргу по тілу кредиту та 30568,75 грн боргу по процентам за користування кредитом. 27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором, про що позичальника було повідомлено на його електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору. Крім того, до позивача перейшло право нарахування процентів за кредитним договором у межах строку дії договору, що за 60 днів склало 25671 грн.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 52068,75 грн заборгованості за кредитним договором, 1622,28 грн судового збору та 6697 грн витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з рішенням суду не погодився, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що електронний договір відповідач не підписував, а позивачем не доведено підтвердження волі відповідача на укладення договору через направлення коду підтвердження на номер телефону, не доведено ідентифікацію відповідача, тобто що саме відповідач уклав електронний договір, а також не доведено підписання договору кваліфікованим електронним підписом.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» не погодилось з рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, просить в цій частині рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Доводи скарги зводяться до того, що борг по процентам за користування кредитом за 60 днів в сумі 25671 грн нараховано у межах строку дії кредитного договору, тобто позивач має право на їх стягнення.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

На підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги розглядаються без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний Договір № 7022688 про надання споживчого кредиту. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А3438 31 серпня 2023 року о 17 год. 48 хв. 49 сек.

За умовами вказаного договору позичальник отримав 21500 грн строком на 364 дні та сплатою процентів кожні 13 днів. Дата останнього платежу по кредиту 29 серпня 2024 року (т. 1 а.с. 12, зворот а.с. 18).

31 серпня 2023 року о 17 год. 48 хв. 49 сек. відповідач підписав паспорт споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою вказані в сумі 17237,40 грн (т. 1 а.с. 19-20).

27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» надіслало ОСОБА_1 на його електронну пошту повідомлення про те, що новим кредитором, на користь якого йому необхідно виконати свої зобов`язання є ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (т. 1 а.с. 21).

Згідно з розрахунком заборгованість відповідача по договору № 7022688 від 31 серпня 2023 року станом на 26 травня 2024 року становить 21500 грн боргу по тілу кредиту та 30568,75 грн боргу по процентам за стандартною ставкою (т. 1 а.с. 22-28).

27 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» і ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 27.05/24, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором № 7022688 від 31 серпня 2023 року (т. 1 а.с. 30-35, 47, зворот а.с. 48).

Згідно з витягом з реєстру боржників ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 7022688 з сумою заборгованості 52068,75 грн (т. 1 зворот а.с. 29).

Рішенням № 251124/1 від 25 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінило найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (т. 1 а.с. 216-217).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що відповідач уклав з ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі споживчий кредитний договір, проте своїх зобов`язань з вчасного його повернення не виконав, внаслідок чого утворився борг в сумі 52068,75 грн (21500 грн тіло кредиту та 30568,75 грн боргу по процентам). Новий кредитор, тобто позивач, набув право на стягнення придбаного боргу в сумі 52068,75 грн згідно з реєстром боржників. Натомість, вимога про стягнення 25671 грн боргу по процентам за 60 календарних днів, який нарахований позивачем після придбання боргу, є необґрунтованою та не підтвердженою доказами, а тому суд задовольнив позов частково.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених вимог з наступних підстав.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

У спірних правовідносинах ТОВ «Авентус Україна» запропонувало відповідачу скористатися банківськими послугами шляхом приєднання до запропонованих умов отримання і використання кредитних коштів. Погодження відповідачем запропонованих товариством умов відбулось в електронній формі шляхом підписання 31 серпня 2023 року о 17 год. 48 хв. паспорту споживчого кредиту, договору про надання споживчого кредиту № 7022688, додатку № 1 до договору у формі таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки з використанням фінансового номеру мобільного телефону. Зазначені дії є послідовними і супроводжувались ознайомленням позичальником із запропонованими умовами кредитування з наступною згодою із запропонованою офертою шляхом прийняття на фінансовий номер мобільного телефону вхідного дзвінка від банку.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За вказаних вище норм права та встановлених у справі обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачем 31 серпня 2023 року був укладений електронний кредитний договір.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Підписані відповідачем в електронній формі договір та його складові містять всі істотні умови укладеного кредитного договору, зокрема строк кредитування, цілі кредитування, форма надання кредиту, процентна ставка (реальна, пільгова, базова, фіксована), орієнтовна загальна вартість кредиту з різними умовами погашення боргу, права та обов`язки позичальника, відповідальність та інші умови.

Підписавши Паспорт споживчого кредиту, відповідач погодився на таку істотну умову договору як розмір процентної ставки за користування кредитом і порядок її нарахування.

За вказаних вище обставин доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин ідентифікації ОСОБА_1 як підписанта договору в електронній формі правового значення не мають, оскільки ідентифікація і підпис відбувся в електронній формі шляхом отримання позичальником одноразового ідентифікатора на його номер мобільного телефону з подальшим використання цього ідентифікатора при підписанні договору. У такий спосіб відповідач добровільно погодився на запропоновані умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання повернути використані кредитні кошти та сплатити проценти за їх використання.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Аналізуючи зміст кредитного договору та його складових, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що 52068,75 грн заборгованості була нараховано правомірно, згідно з умовами договору, підписаного між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачем в електронній формі.

Утворення боргу підтверджується розрахунком заборгованості по договору станом на 26 травня 2024 року, а правові підстави для стягнення боргу доведені відповідними письмовими доказами, які по своїй суті є паперовими копіями складових кредитного договору, з якими відповідач ознайомився та погодився з їх змістом в електронній формі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що отриманню доступу до кредитних коштів передує ознайомлення і погодження позичальником в електронній формі відповідних умов кредитної угоди. Тобто скористатись кредитними коштами попередньо не погодившись з розміром процентної ставки та іншими умовами використання кредиту фактично не є можливим.

Відтак, апеляційний суд не має сумнівів у існуванні 52068,75 грн заборгованості за договором споживчого кредитування № 7022688 від 31 серпня 2023 року, а тому погоджується з висновком місцевого суду в частині задоволених позовних вимог.

Ураховуючи викладені вище обставини та висновки місцевого суду, з якими повністю погоджується апеляційний суд, з підстав, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , рішення суду не може бути змінене чи скасоване. Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наведеними нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до пункту 3.1 Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

За пунктом 3.2 Договору, до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана у графіку платежів. У випадку коли день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.

Строк кредитування передбачено сторонами 364 дні (пункт 1.4 Договору).

Договір вважається укладеним з момент його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора (п. 9.6 Договору). Відповідно до договору ОСОБА_1 підписав договір про надання споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором 31 серпня 2023 року о 17 год. 48 хв., а додаткову угоду до договору того ж дня і о тій же годині.

Отже, строк кредитування тривав з 31 серпня 2023 року по 29 серпня 2024 року.

Таким чином, проценти нараховані первісним кредитором в межах строку кредиту саме на дату передачі прав вимоги новому кредитору, який заборгованість за процентами нарахував вже після передачі прав вимоги до позичальника, проте в межах строку дії договору, що відповідає наведеним нормам матеріального права.

За вказаних обставин, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нараховані проценти у розмірі 25671 грн за 60 днів не передбачені умовами договору та нараховані позивачем безпідставно, а тому рішення суду в частині відмови у задоволенні цих вимог на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Оскільки позов задовольняється у повному обсязі, тому позивачу за рахунок відповідача підлягає компенсації 2422,40 грн судового збору за подання позовної заяви та 3633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Крім того, позивачу за рахунок відповідача підлягають компенсації понесені витрати за надання правничої допомоги адвокатом Столітнім М.М. в суді першої інстанції в сумі 80000 грн, саме даний розмір відповідає складності справи, обсягу наданої адвокатом допомоги, розмір витрат 10000 грн є завищеним на думку колегії суддів, та адвокатом Городніщевою Є.О. в апеляційному суді в сумі 4000 грн. Вказані витрати підтверджуються належними письмовими доказами та є доведеними (т. 1 зворот а.с. 21, а.с. 29, 50, зворот а.с. 70-71, 219-223).

Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - адвоката Городніщевої Єлизавети Олегівни задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 25671 грн заборгованості по процентам за користування кредитом з скасувати.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2024 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Абзац перший, другий та третій резолютивної частини рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2024 року викласти в наступній редакції:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» () заборгованість за кредитним договором № 7022688 від 31 серпня 2023 року в розмірі 77739 грн 75 коп., яка складається з 21500 грн боргу по тілу кредиту, 30568 грн 75 коп. боргу по процентам за користування кредитом та 25671 грн боргу по процентам за 60 календарних днів користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 2422 грн 40 коп. судового збору за подання позову та 8000 грн витрат за надання правничої допомоги в суді першої інстанції.»

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 3633 грн 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги та 4000 грн витрат за надання правничої допомоги в апеляційному суді.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина