Справа № 535/905/22
Провадження № 2/535/10/25
УХВАЛА

19 серпня 2025 року

Котелевський районний суд Полтавської області
у складі за участі головуючого судді секретаря судових засідання представника відповідача прокурора Мальцева С.О. Білик Н.О. Саніна А.О. Сапітон Д.В.

Справа № 535/905/22

Найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб):

позивач: Дергачівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Малоданилівської селищної ради;

відповідач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 ;

відповідач: ОСОБА_4 ;

третя особа: Державне агенство водних ресурсів в особі самостійного структурного підрозділу Сектору Держводагенства у Харківській області;

третя особа: Державна екологічна інспекція у Харківській області.

розглянув у відкритому судовому засіданні позов про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та зобов`язання повернути земельні ділянки.

у с т а н о в и в:

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває дана справа.

03 серпня 2022 року Дергачівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Малоданилівської селищної ради звернулися до Котелевського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просять:

1) визнати недійсними та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 5247974 від 21.06.2013, видане Реєстраційною службою Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області, на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :00:000:3160, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

2) визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:3160, площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 18.09.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мангушевою О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 961.

3) визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:3160, площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28.04.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А. та зареєстрований в реєстрі за № 625.

4) визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:3160, площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10.10.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шаульською Н.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1435.

5) зобов`язати ОСОБА_4 повернути земельну ділянку, загальною площею 0,1153 га (кадастровий номер :00:000:3989), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у комунальну власність в особі Малоданилівської селищної ради (об`єднаної територіальної громади) Дергачівського району Харківської області.

6) зобов`язати ОСОБА_4 повернути земельну ділянку, загальною площею 0,1347 га (кадастровий номер :00:000:3990), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у комунальну власність в особі Малоданилівської селищної ради (об`єднаної територіальної громади) Дергачівського району Харківської області.

У відкрите судове засідання представник відповідача -адвокат Санін А.О.подав письмове клопотання про залишення позовної заяви без руху. Клопотання мотивоване тим, що 09.04.2025 набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12.03.2025 (далі Закон №4292-IX). Вказаний закон має зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або місцевого самоврядування добросовісному набувачу вартості нерухомого майна, оцінка якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинному на дату подання позовної заяви у справах, в яких судом не ухвалено рішення про витребування майна від добросовісного набувача. З огляду на викладене, існує необхідність залишення позовної заяви без руху задля зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірних земельних ділянок.

Прокурор Дергачівської окружної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Малоданилівської селищної ради- Сапітон Д.В. у судовому засіданні заперечував на задоволенні даного клопотання, в яких зазначив про відсутність процесуальних норм щодо внесення суми компенсації на депозитний рахунок суду у зв`язку з прийняттям Закону №4292-IX. Крім цього, на даний час відсутній механізм реалізації норм Закону №4292-IX. Також прокурор зазначає, що положення вказаного закону застосовуються лише щодо добросовісних набувачів, а в даному спорі відповідач є недобросовісним набувачем спірного майна. З огляду на викладене, позовна заява не підлягає залишенню без руху.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Санін А.О. клопотання підтримав, просив задовольнити та залишити позовну заяву без руху.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175,177цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Водночас, суд звертає увагу на наступне.

За загальним правилом під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Звертаючись до суду з цим позовом прокурор просив, визнати недійсними та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 5247974 від 21.06.2013, визнати недійсними Договіри купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:3160, площею 0,25 га, також з посиланням, зокрема на приписи статті 391 ЦК України зобов`язати ОСОБА_4 повернути земельну ділянку, загальною площею 0,1153 га (кадастровий номер :00:000:3989), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у комунальну власність в особі Малоданилівської селищної ради (об`єднаної територіальної громади) Дергачівського району Харківської області та зобов`язати ОСОБА_4 повернути земельну ділянку, загальною площею 0,1347 га (кадастровий номер :00:000:3990), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у комунальну власність в особі Малоданилівської селищної ради (об`єднаної територіальної громади) Дергачівського району Харківської області (предмет позову).

Як на підставу позову прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду, а тому не може перебувати в приватній власності фізичних осіб в силу закону (частини четвертої статті 83, статті 89, 90 Водного кодексу України, статті 61 Земельного кодексу України).

Право визначення предмету і підстав позову належить виключно позивачу (частина перша статті 13, пункти 4,5 частини третьої статті 1175 ЦПК України).

Сфери застосування віндикаційних та негаторних позовів відомі: віндикаційний позов застосовується для витребування речі законним власником від її фактичного, але незаконного володільця, а негаторнийдля усунення порушень права власності, які перешкоджають використанню майна її законним власником, але не позбавляють його володіння цим майном.

Тобто правовою підставою подання віндикаційного позову є статті 387,388 ЦК України, анегаторного стаття 391 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду в основу розмежування віндикаційних і негаторних позовів стосовно земель водного фонду запропонувала такий підхід: оскільки перехід права власності на землі водного фонду до громадян та юридичних осіб не допускається, крім випадків, передбачених Земельним кодексом України, то зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням Земельного кодексу України має розглядатися як не пов`язане з позбавленням права володіння держави чи відповідної територіальної громади (пункти 70, 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452 цс 18).

Стаття 391 ЦПК Україниу редакції, чинній на час подання позовної заяви, визначала, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Законом № 4292-IX цю статтю доповнено частиною другою такого змісту: «Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та / або розпоряджання, та / або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу».

Тобто спори щодо володіння та /або розпоряджання, та /або користування майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, мають вирішуватися за правилами віндикації, передбачивши у пункті 2 прикінцевих і перехідних положень Закону № 4292-IX його зворотню дію у часі до тих правовідносин, щодо яких на момент набрання ним чинності не було ухвалено судового рішення.

Отже цей Закон з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства саме на позивача покладає обов`язок у справах про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою водного фонду, право власності на яку внаслідок прийняття відповідних рішень органу державної влади чи місцевого самоврядування, спрямованих на відчуження земельної ділянки у приватну власність, у яких до 09 квітня 2025 року не ухвалено рішення суду, змінити предмет позову з усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою на її витребування із застосуванням відповідних наслідків такої зміни, зокрема й подання документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Про це ж свідчить і зміст абзацу 2 частини четвертої статті 177 ЦПК України, доповненого Законом № 4292-IX, згідно з яким у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Тобто вимога про додання до позову документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, стосується виключно віндикаційного позову, поданого на підставі статті 388 ЦК України.

Зокрема , у позові Дергачівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Малоданилівської селищної ради посилаються що спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду, а тому не може перебувати в приватній власності фізичних осіб в силу закону (частини четвертої статті 83, статті 89, 90 Водного кодексу України, статті 61 Земельного кодексу України), також заначає про предметність негаторного позову на підставі вимог ст. 391 ЦК України (т.1 а.с. 5-7, т.1 а.с. 12).

Якщо ж позивач, зокрема прокурор, який діє в інтересах держави в особі відповідного органу місцевого самоврядування, наполягає на продовженні розгляду саме негаторного позову, посилаючись при цьому на умисні дії відповідача, який знав чи за обставин справи не міг не знати про те, що земельна ділянка, право власності на яку за ним зареєстроване, в силу закону не може перебувати у його власності, то суд не має підстав самостійно визначати предмет позову у зв`язку зі зміною законодавства та, відповідно, вимагати приведення позовної заяви, поданої 06.05.2024, до вимог процесуального закону, які набрали чинності 09 квітня 2025 року.

При цьому суд звертає увагу на те, що відмова позивача від зміни предмету позову у зв`язку зі зміною законодавчого регулювання відповідних правовідносин, що призвело до неефективності раніше обраного способу захисту, може бути підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30 січня 2019 року у справі№ 569/17272/15-ц), а не залишення позовної заяви без руху, як такої, що подана без додержання вимог, викладених у статтях175 і177 цього Кодексу і, відповідно, подальшого залишення її без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 187 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Саніна Арсенія Олександровича про залишення без руху позовної заяви Дергачівської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Малоданилівської селищної ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та зобов`язання повернути земельні ділянки- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О.Мальцев