Справа № 515/133/25
Провадження № 2/515/320/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Луцюка В.О.,

при секретарі судового засідання Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Давиденко Костянтин Вікторович, до Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2025 року позивачка через свого представника звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги, з урахуванням уточненої заяви 03 квітня 2025 року, мотивувала таким.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Приморське Татарбунарського району Одеської області померла бабуся позивачки ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя 28 травня 2003 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла позивачці вказаний житловий будинок.

Позивачка як спадкоємець за заповітом звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирілу О.П. з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку для подання заяви на прийняття спадщини та ненадання доказів фактичного прийняття спадщини (що діяв на час відкриття спадщини).

Позивачка зазначає, що фактично прийняла спадщину, оскільки переїхала проживати до спадкового будинку одразу після смерті бабусі, де проживає по теперішній час. У 2005 році позивачкою укладено договір про постачання електроенергії, за яку вона проводила оплату.

За життя спадкодавець не встигла зареєструвати за собою право власності на вказаний будинок, у зв`язку з чим, за відсутності правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Факт того, що житловий будинок належав спадкодавцю підтверджується Випискою з облікової карти об`єкта погосподарського обліку.

Враховуючи викладене, позивач просить встановити факт прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 та визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 28 січня 2025 року справу було передано у провадження судді Луцюка В.О.

Згідно з ухвалою судді від 03 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження; відповідачам роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ухвали суду від 13 березня 2025 року витребувано: у приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у Приморському старостинському окрузі Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області: копії (витяги) з погосподарських книг щодо обліку домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , з дня постановлення будинку на облік та до 2003 року, із зазначенням голови домогосподарства та членів його сім`ї; інформацію щодо права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; довідку про те, хто був зареєстрований та проживав на день смерті з ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання вказаної ухвали надійшли витребувані докази (вх.№1362/25-Вх 18.03.2025, вх. № 2694/25 10.06.2025).

В підготовче засідання сторони не з`явилися.

Позивачка клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Представник позивачки подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області С.Чебан надав суду заяву, у якій просив про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, у вирішення спору поклався на розсуд суду (вх. № 2694/25-Вх 10.06.2025).

Відповідачка ОСОБА_2 також подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю (вх. № 1640/25-Вх 03.04.2025).

За таких обставин, суд ухвалив про слухання справи у відсутність учасників справи, які не зявились у судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Приморське Татарбунарського району Одеської області померла ОСОБА_3 , про що 24 червня 2003 року в Книзі реєстрації смертей Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області вчинено актовий запис № 19 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Після її смерті відкрилася спадщина на будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зміна назви вулиці з ОСОБА_5 на Мира, згідно з рішенням Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 56-VII від 22 лютого 2016 року (а.с. 16, 16-зворот).

Позивачка у справі є онукою спадкодавці, на підтвердження факту родинних відносин остання надала: копію свідоцтва про своє народження серії НОМЕР_2 , виданого Приморською сільською радою Татарбунарського району Одеської області на підставі актового запису № 30 від 25 грудня 1982 року, відомості про батьків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (мовою оригіналу документа) - а.с. 6; копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Виконавчим комітетом Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис № 4, на підтвердження зміни прізвища позивачки з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 (а.с. 6); копію свідоцтва про народження матері ОСОБА_10 серії НОМЕР_4 , виданого 26 липня 1957 року Приморською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, відомості про батьків: ОСОБА_11 , ОСОБА_3 (мовою оригіналу документа) а.с. 5; копію свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданого на підставі актового запису № 22 від 16 листопада 1975 року Приморською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, на підтвердження зміни прізвища матері позивачки з ОСОБА_12 на ОСОБА_8 (а.с. 5).

За життя 28 травня 2003 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений Приморською сільською радою Татарбунарського району Одеської області та зареєстрований у реєстрі за № 67, яким позивачці заповіла житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Позивачка як спадкоємцем за заповітом звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. з заявою про прийняття спадщини. Згідно з повідомленням нотаріуса від 18 березня 2025 року вих. №28/01-16, та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 80490647 від 18 березня 2025 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася (а.с. 42-43). Інші спадкоємці відсутні.

Згідно з довідкою Приморського старостинського округу Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 09 червня 2025 року вих. № 94, за даними книги погосподарського обліку № 4 за 2001-2005 роки на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Крім неї зареєстрованих осіб не було (а.с. 56).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець помер у 2003 року, спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963 року.

За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР).

Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 526 ЦК УРСР).

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При цьому, зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

14 січня 2025 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 через пропуск строку для прийняття спадщини та ненадання доказів факту прийняття спадщини (а.с. 18).

За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

На підтвердження факту вступу в управління або володіння спадковим майном позивачем надано:

довідку, видану Виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Одеської області від 21 січня 2025 року вих. № 32, згідно з якою за даними по господарського обліку Приморського старостинського округу Лиманської сільської ради № 3 за 2001-2005 роки та 2021-2025 роки ОСОБА_1 після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично вступила в управління та володіння спадкових майном, почала проживати в належному їй житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає по теперішній час (а.с. 17);

копію договору про користування електричною енергією, укладеного 19 березня 2005 року між Татарбунарським РЕМ та споживачем ОСОБА_1 за адресою споживання: АДРЕСА_1 (а.с.24);

копію договору № 206 про користування електричною енергією, укладеного 22 жовтня 2013 року між ПАТ «Одесаобленерго» та споживачем ОСОБА_1 за адресою споживання АДРЕСА_1 (а.с. 23);

копії технічних паспортів 1- фазного розрахункового вимірювального комплексу від 08 жовтня 2014 року та 26 листопада 2015 року, споживач: ОСОБА_1 , найменування об`єкта: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21-22).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення будівництва.

За даними технічного паспорту, виготовленого станом на 27 листопада 2024 року, будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлової будівлі - А, загальною площею 149,4 кв.м, житловою площею 67,2 кв.м, площею основи забудови 204,9 кв.м; гаражу - Б, площею основи забудови 37,2 кв.м; гаражу В площею основи забудови 30,8 кв.м; сараю - Г, площею основи забудови 26,3 кв.м; навісу - г, площею основи забудови 15,9 кв.м; сараю - Д, площею основи забудови 48,5 кв.м; сараю - Е, площею основи забудови 11,2 кв.м; навісу е, площею основи забудови 3,6 кв.м; душ/вбиральня - Ж, площею основи забудови 4,7 кв.м, воріт - 1, площею основи забудови 7,2 кв.м; огорожі 2, площею основи забудови 53,4 кв.м; хвіртки 3, площею основи забудови 1,8 кв.м; огорожі 4, площею основи забудови 34,8 кв.м; воріт 5, площею основи забудови 10,5 кв.м; огорожі 6, площею основи забудови 6,3 кв.м; басейну 7, будівництва 1945-1990 роки (а.с. 10-14).

Питання набуття права власності на той час регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пунктом 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог вказаного законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 175/2254/15.

Крім того, по приватних житлових будинках, що збудовані до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення в експлуатацію при оформленні права власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (п. 3.2 Листа ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Згідно з п. 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція), яка втратила чинність 19 січня 1996 року, передбачалася реєстрація будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року (втратила чинність 07 липня 1994 року) підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Згідно з Витягами з погосподарських книг Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області:

за період 1950-1952 роки у будинку проживали ОСОБА_11 (голова домогосподарства, член колгоспу ОСОБА_13 ) та члени його сім`ї: ОСОБА_3 - дружина; ОСОБА_14 (донька), ОСОБА_15 (син);

за період 1953-1955 роки у будинку проживали ОСОБА_11 (голова домогосподарства, член колгоспу ОСОБА_13 ) та члени його сім`ї: ОСОБА_3 - дружина; ОСОБА_14 (донька), ОСОБА_15 (син), ОСОБА_16 (донька),

за період 1955-1957 роки у будинку проживали ОСОБА_11 (голова домогосподарства) та члени його сім`ї: ОСОБА_3 - дружина; ОСОБА_14 (донька), ОСОБА_15 (син), ОСОБА_16 (донька), ОСОБА_10 (донька), суспільно група господарства колгоспне;

за період 1958-1959 роки у будинку проживали ОСОБА_11 (голова домогосподарства) та члени його сім`ї: ОСОБА_3 - дружина; ОСОБА_14 (донька), ОСОБА_15 (син), ОСОБА_16 (донька), ОСОБА_10 (донька), суспільно група господарства колгоспне;

за період 1961-1963 роки у будинку проживали ОСОБА_11 (голова домогосподарства) та члени його сім`ї: ОСОБА_3 - дружина; ОСОБА_14 (донька), ОСОБА_15 (син), ОСОБА_16 (донька), ОСОБА_10 (донька), суспільно група господарства колгоспне;

за період 1964-1966 роки у будинку проживали ОСОБА_11 (голова домогосподарства) та члени його сім`ї: ОСОБА_3 - дружина; ОСОБА_17 (донька), ОСОБА_15 (син), ОСОБА_16 (донька), ОСОБА_10 (донька), ОСОБА_18 (онука), суспільно група господарства колгоспне;

за період 1967-1969 роки у будинку проживали ОСОБА_11 (голова домогосподарства) та члени його сім`ї: ОСОБА_3 - дружина; ОСОБА_14 (донька), ОСОБА_15 (син), ОСОБА_16 (донька), ОСОБА_10 (донька), ОСОБА_18 (онука), суспільно група господарства колгоспне;

за період 1974-1976 роки у будинку проживали ОСОБА_11 (голова домогосподарства), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та члени його сім`ї: ОСОБА_3 - дружина; ОСОБА_16 (донька), ОСОБА_10 (донька), ОСОБА_19 (зять), ОСОБА_20 (онука), суспільно група господарства колгоспне;

за період 1977-1979 роки у будинку проживали ОСОБА_3 (голова домогосподарства) та члени її сім`ї: ОСОБА_16 (донька), ОСОБА_19 (зять), ОСОБА_20 (онука), суспільно група господарства колгоспне;

за період 1980-1982 роки у будинку проживала ОСОБА_3 (голова домогосподарства), та члени його сім`ї: ОСОБА_16 (донька), суспільно група господарства колгоспне;

за період 1983-1985 роки у будинку проживала ОСОБА_3 (голова домогосподарства), члени сім`ї відсутні, суспільно група господарства колгоспне;

за період 1986-1990 роки у будинку проживала ОСОБА_3 (голова домогосподарства), члени сім`ї відсутні, суспільно група господарства колгоспне;

за період 1991-1995 роки у будинку проживала ОСОБА_3 (голова домогосподарства), члени сім`ї відсутні, суспільно група господарства колгоспне;

за період 1996-2000 роки голова домогосподарства ОСОБА_3 , члени сім`ї відсутні;

за період 2001-2005 роки у будинку проживала ОСОБА_3 (голова домогосподарства), члени сім`ї відсутні (а.с. 57-73). Зміна голови домогосподарства з 1977 року по 2003 рік відсутня.

Ринкова вартість житлового будинку з будівлями та спорудами станом на 16 січня 2025 року становить 123 628,00 грн, що підтверджено звітом про незалежну оцінку вартості житлового будинку, виготовленим ФОН ОСОБА_21 (а.с. 19-20).

Відповідно до довідки Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 09 червня 2025 року вих. № 10/16-05, відомості про приватизацію у Приморському старостинському окрузі щодо земельної ділянки відсутні (а.с. 55).

За інформацією ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» вих. № 981, згідно з даними БТІ станом на 31 грудня 2012 року право власності на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване. При проведенні поточної інвентаризації самочинного будівництва не виявлено (а.с. 15).

Остільки позивачка довела наявність спадкового майна, підстави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.

На прохання позивача суд не стягує з відповідача судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Приморське Татарбунарського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_6 , після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Приморське Білгород-Дністровського району Одеської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Приморське Татарбунарського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_6 , право власності житловий будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями за адресою: АДРЕСА_1 зі складовими: житлової будівлі - А, загальною площею 149,4 кв.м, житловою площею 67,2 кв.м, площею основи забудови 204,9 кв.м; гаражу - Б, площею основи забудови 37,2 кв.м; гаражу В площею основи забудови 30,8 кв.м; сараю - Г, площею основи забудови 26,3 кв.м; навісу - г, площею основи забудови 15,9 кв.м; сараю - Д, площею основи забудови 48,5 кв.м; сараю - Е, площею основи забудови 11,2 кв.м; навісу е, площею основи забудови 3,6 кв.м; душ/вбиральня - Ж, площею основи забудови 4,7 кв.м, воріт - 1, площею основи забудови 7,2 кв.м; огорожі 2, площею основи забудови 53,4 кв.м; хвіртки 3, площею основи забудови 1,8 кв.м; огорожі 4, площею основи забудови 34,8 кв.м; воріт 5, площею основи забудови 10,5 кв.м; огорожі 6, площею основи забудови 6,3 кв.м; басейну 7, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 25 серпня 2025 року.

Суддя В.О. Луцюк