Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
У Х В А Л А

14 серпня 2025 року місто Київ

справа № 755/14021/25

провадження№22-ц/824/15615/2025

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Стрижеуса А.М., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2025 року в цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Лайт Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про заміну сторони виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного м. Києва віл 07 серпня 2025 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія «Лайт Фінанс», ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про заміну сторони виконавчого провадження передано за підсудністю до Недригайлівського районного суду Сумської області (вул. Шевченка, 4, селище Недригайлів, Роменський район, Сумська область, 42100)

Не погоджуючись з судовим рішенням, 10 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Разом з тим, апеляційна скарга не може бути прийнята судом та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.356 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема:

повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

Разом з цим, апеляційна скарга зазначеним нормам Закону не відповідає, оскільки, в апеляційній скарзі не зазначено інформацію щодо інших учасників справи.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено клопотання особи, яка подала скаргу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Проте, прохальна частина апеляційної скарги не містить чіткої вимоги, яке рішення суд апеляційної інстанції має ухвалити за результатами розгляду апеляційної скарги.

Крім того, відповідно до п.2 до ч.4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до п.1, п.2 ч. 7 ст.43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Апеляційна скарга зазначеним вимогам не відповідає, оскільки до апеляційної скарги не надано доказів надсилання апеляційної скарги і доданих до неї письмових матеріалів іншим учасникам справи..

Також до апеляційної скарги не надано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В апеляцій скарзі ОСОБА_1 вказує, що він є учасником бойових дій, а тому вважає, що звільнений від сплати судового збору.

Разом з тим, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону № 3574-V1).

Статтею 5 ЗУ «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ІДПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс 19) дійшла наступних висновків:

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VIучасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-ХІІ.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11 -795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18).

Предметом даного позову є стягнення аліментів на утримання дружини, що не пов`язано з порушенням прав позивача, як учасника бойових дій.

Тому підстави для застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Згідно п.п. 9 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною собою, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день подачі апеляційної скарги становить 605,60 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 484,48 грн. (605,60 грн. х 150% х 0,8 = 484,48 грн.).

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, шляхом подання апеляційної скарги новій редакції відповідно до вимог ст. 356 ЦПК України, заначити в апеляційній скарзі всіх учасників справи, надати докази направлення копії апеляційної скарги іншим учасникам справи, а також надати докази сплати судового збору, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. ст.185,356,357 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2025 року - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліку, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус