ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року

м. Харків

справа № 635/13975/24

провадження № 22-ц/818/3810/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Кружиліної О.А., Пилипчук Н.П.

сторони по справі:

позивач - Акціонерне товариство «Таскомбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбнк», на заочне рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2025 року у складі судді Борисенко О.О.-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2024 року АТ «Таскомбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором № 002/14256552-SP від 08.02.2022 року в розмірі 75 202,28 грн, з якої заборгованість по тілу кредиту 29 009,55 грн, заборгованість за процентам 46 192,73 грн.

Позов обґрунтований тим, що 08.02.2022 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 підписано Заяву № 1216109 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», відповідно до якої ОСОБА_1 підтвердила, що приймає всі умови Публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладення Договору, беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку змінювати (зменшувати, збільшувати) розмір ліміту кредитування, про що банк повідомляє позичальника шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток; просила відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті. ОСОБА_1 з 08.02.2022 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви № 1216109 за кредитним договором № 002/14256552-SP; позичальнику надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт в межах максимальної суми загального ліміту кредитування (100000,00 грн), а саме надані кредитні кошти в сумі 50000,00 грн з процентною ставкою 0,22%, строком кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення на споживчі потреби. Банк свої обов`язки за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, відповідач припинила виконувати умови кредитного договору, а саме сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Внаслідок чого, станом на 01.11.2024 кредитна заборгованість за договором становить 75202,28 грн, у тому числі заборгованість по тілу кредиту 29009,55 грн, заборгованість за процентами 46192,73 грн. Позивач надсилав відповідачу повідомлення - вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за процентами тощо в стислі терміни, проте заборгованість не була погашена, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою.

Заочним рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2025 року позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 002/14256552-SP від 08.02.2022, що складається з тіла кредиту та утворилась станом на 01.11.2024, у розмірі 27651 грн 68 коп.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1357 грн 87 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 46192 грн 73 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» суму сплаченого судового збору у розмірі 890 грн 72 коп.

Рішення обґрунтовано тим, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що між сторонами укладений кредитний договір на заявлених у позові умовах. Оскільки в анкеті - заяві про приєднання до публічної пропозиції АТ Таскомбанк відсутні відомості про процентну ставку, строк дії Договору та умови повернення кредиту, суд не має можливості перевірити розрахунок заборгованості та дійти обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за процентами. Тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами у розмірі 46192,73 грн не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю. Проте оскільки фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку не повернуті позивачу, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, але не погоджується із заявленою до стягнення сумою заборгованості, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості, з відповідача банком безпідставно зараховані на погашення заборгованості за відсотками, що не передбачені умовами кредитного договору, Тому заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту перед позивачем на момент звернення Банку до суду складає 1357,87 грн.

Не погодившись з рішенням суду Акціонерне товариство «Таскомбанк» подало апеляційну скаргу в якому просило рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та суд першої інстанції помилково вважав, що між боржником та первісним кредитором не були узгоджені умови про сплату відсотків за користування кредитом. Відповідач з 08.02.2022 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви №121609 з номером кредитного договору №002/14256552-SP від 08.02.2022 року. Позичальнику було надано було надано послугу Кредитування рахунку та встановлено кредитний ліміт в межах максимальної суми загального кредитування, що складає 100 000 грн, а саме надані кредитні кошти в сумі 50 000,00 грн. Процентна ставка складає за кредитним лімітом - 0,22%, строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією за цільовим призначенням. Станом на 01.11.2024 рік заборгованість Відповідача перед Банком за договором № 002/14256552-SP від 08.02.2022 складає 75 202,28 грн (кредитна заборгованість), заборгованість по тілу кредиту складає 29 009,55 грн заборгованість по процентам складає 46 192,73 грн, що підтверджує наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Апелянт зауважує на те, що відповідачка була ознайомлена з умовами та правилами та погодилась зі змістом Анкети заяви, щодо приєднання до Публічної пропозиції, умовами повернення кредитних коштів, та повністю з ними погодилась. Своїм підписом вона підтвердила, факт про надання їй повної інформації про умови кредитування та вчинила дії на отримання кредитних коштів, фактично їх отримавши, а також здійснювати погашення кредитної заборгованості на погоджених сторонами умовами протягом тривалого періоду, а волевиявлення сторонами на укладення і підписання договору були вільними.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга АТ «Таскомбанк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 08.02.2022 року між ОСОБА_1 та Ат «Таскомбанк» було укладено договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки ,надання банківських послуг, фінансових та інших послуг у межах проєкту «SPORTBANK» №1216109 ( надалі Кредитний договір (а.с. 8)).

До позовної заяви додано також заяву на приєднання до частини 2 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачі платіжної картки, надання банківських послуг, фінансових та інших послуг в межах проєкту «SPORTBANK» №1216109 (надалі публічна пропозиція) (а.с. 9-12).

Відповідно до п. 1.1. Відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України на ім`я ОСОБА_1 . Відповідно до п.1.2. надані послуги Кредитування рахунку та встановлено Ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування рахунку встановлений в тарифах складає 100 000 грн з урахуванням умов визначених в Публічній пропозиції.

Своїм підписом позичальник погодилась, що отримує під позикодавця кредитний ліміт у розмірі 100 000 грн.

До матеріалів справи додано довідку про відкриття відповідачу поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до заяви-анкети №1216109 з номером кредитного договору №002/14256552-SP від 08.02.2022 року, та видачі картки № НОМЕР_2 , відкритого в АТ « Таскомбанк» (а.с.13).

До матеріалів справи також надано Публічну пропозицію (оферту) затвердженою Наказом Голови Правління АТ «Таскомбанк» від 29 листопада 2021 року №255-ОД з 01 грудня 2021 року, затверджено рішенням правління АТ «Таскомбанк» протоколом №47-5 від 23 листопада 2021 року (а.с.14-21). Тарифи картки «SPORTBANK» (а.с.22-30)

З виписки по особовому рахунку вбачається, що ОСОБА_1 активно користувалась наданими банком коштами на свої потреби, але з виписки по особовому рахунку не можливо встановити який саме кредитний ліміт було встановлено відповідачу (а.с.33-46).

З розрахунку заборгованості по кредитному договору № 002/14256552-SP від 08.02.2022, укладеному з позичальником ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 01.11.2024 за позичальником рахується заборгованість по тілу кредиту у розмірі 29009,55 грн, заборгованість по відсотках у розмірі 46192,73 грн, загальна заборгованість становить 75202,28 грн (а.с.31-32).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першоїстатті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

За змістом статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникають з підстав встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме з договорів та інших правоичинів.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банка або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056 - 1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Договірні правовідносини, що виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг регулюються Законом України від 12 травня1991року №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першоїстатті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що виписки з особового рахунку клієнта банку (банківська виписка з розрахунку позичальника) є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує рук коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції здійсненні протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій ( постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 381/1647/21 від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Отже виписки з особових рахунків є документом який суд необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону.

З наданих позивачем доказів тільки заява на приєднання до частини 1 та частини 2 має підпис відповідача.

Водночас, вказаний кредитний договір не містить відповідних істотних умов кредитного договору, а саме: розміру процентів за користування кредитом, строк надання кредиту.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачем кредитор дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21 серпня 2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16 серпня 2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), від 03 лютого 2021 року у справі № 333/36/18 (провадження № 61-11081св19) тощо.

Таким чином, на підставі наданих сторонами доказів, судом першої інстанції правильно встановлено що в анкеті-заяві про приєднання до публічної пропозиції АТ Таскомбанк відсутні відомості про процентну ставку, строк дії Договору та умови повернення кредиту, суд не має можливості перевірити розрахунок заборгованості та дійти обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за процентами.

Тому судова колегія погоджується з висновком суду про відмову у задоволені позову про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 46192,73 грн.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку не повернуті позивачу, суд дійшов обґрунтованого доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту , за виключенням безпідставно зарахованих на погашення заборгованості за відсотками грошових сум у розмірі 1357,97 грн та задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 27651,68 грн (29009,55 1357,97) заборгованості за тілом кредиту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду про часткове задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Новобаварського районного суду міста Харкова від 30 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.А.Кружиліна

Н.П.Пилипчук