Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 683/2160/25
У Х В А Л А

25.08.2025 м.Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Васільєв С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про нанесення матеріального та морального збитку

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області (адресовано слідчому судді) з позовною заявою, в якій вказує себе цивільним позивачем у кримінальній справі №677/1438/19). Цивільний відповідач у скоєному кримінальному злочині, передбаченому за ч.2 ст.384 КК України - ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_3 ), свідок у справі №677/1438/19.

Позовна заява мотивована наданням неправдивих свідчень під час досудового і судового слідства у кримінальній справі №677/1438/19.

Вказує, що має велику надію на вирішення проблеми співучасті у даному кримінальному правовопорушенні, у якому умисна спільна участь декількох суб`єктів, а саме ОСОБА_4 і ОСОБА_5 залучили до виконання - ОСОБА_6 .

Долю вини ОСОБА_7 буде вирішувати поки що Старокостянтинівський районний суд. Долю вини свідка ОСОБА_7 за надані неправдиві свідчення оцінює поки що в 100 000 грн.

Просить примінити принцип індивідуалізації покарання. Вказує, що він незаконно засуджений, відбуває покарання за чужі гріхи, а винні особи гуляють на волі. Просить врахувати і притримуватись вимог КПК України.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2025 року передано справу за територіальною підсудністю до Красилівського районного суду Хмельницької області.

Дослідивши дану позовну заяву та додані документи, доходжу висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

В обґрунтування позовних вимог позивач фактично зазначає про незаконність вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2020 року у кримінальній справі №677/1438/19, що, на переконання позивача, є наслідком, зокрема, неправдивих свідчень під час досудового і судового слідства ОСОБА_7 ..

Зазначені обставини стосуються вже розглянутого по суті кримінального провадження, перегляд та нове дослідження якого, фактично, просить здійснити позивач.

Поданий позивачем позов не є спором про цивільне право, та одночасно не належить до інших справ, що передбачені ЦПК України, як такі, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Питання законності вироку суду не вирішується у межах цивільного судочинства, оскільки безпосередньо належить до питань, що підлягають вирішенню у порядку кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 24 КПК України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом..

Натомість, відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, як безпосередньо зазначено в статті 19 ЦПК України, суди загальної юрисдикції у межах розгляду цивільних справ не уповноважені розглядати ті справи, що підлягають розгляду за правилами іншого судочинства.

Поставлені позивачем питання є предметом розгляду кримінального провадження по суті в порядку, визначеному КПК України.

Згідно п.6 ч.4 ст.42 КПК України обвинувачений має право оскаржувати в установленому цим Кодексом порядку судові рішення та ініціювати їх перегляд, знати про подані на них апеляційні та касаційні скарги, заяви про їх перегляд, подавати на них заперечення.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної кримінальної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження.

У постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 757/4403/16-ц також висловлено позицію, що у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, для яких законом установлено інший порядок оскарження.

Намагання здійснити контроль за процесуальною діяльністю поза межами відповідного процесуального регулювання є протиправним втручанням у діяльність особи/органу, наділеної/наділеного в установленому порядку процесуальними правами, та є посяганням на її/його процесуальну незалежність.

Відповідно до ст.ст. 2, 19 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, особа, яка вважає свої права порушеними, має право оскаржувати в установленому КПК України порядку судові рішення (ухвалені згідно КПК України) та ініціювати їх перегляд за правилами КПК України.

При цьому, в цивільному судочинстві не можуть розглядатись питання правдивості свідчень, наданих в межах розгляду кримінальної справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 19, 186, 353, 354 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про нанесення матеріального та морального збитку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.08.2025.

Суддя С. В. Васільєв