Справа № 463/6573/25 Провадження № 2/450/2152/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі головуючого - судді Мусієвського В.Є., при секретарі Расяк С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КСТ ІЗУМРУД, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третіх осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про зобов`язання вчинення дій та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

17.07.2025 року до Личаківського районного суду м. Львова за допомогою системи «Електронний Суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до КСТ ІЗУМРУД, ОСОБА_2 , Лідії, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третіх осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про зобов`язання вчинення дій та стягнення моральної шкоди.

До матеріалів позовної заяви долучено заяву про забезпечення позову,у якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання КСТ «Ізумруд» у триденний строк з моменту постановлення ухвали здійснити оплату боргу перед Обленерго та забезпечити повне відновлення електропостачання на ділянці № 2. Мотивувала заяву тим, що її сім`я понад 24 дні перебуває без електроенергії, а КСТ «Ізумруд» умисно не здійснює оплату боргу перед Обленерго.

21.07.2025 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно мотивів якої просила залучити також до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 21.07.2025 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області, які отримано 18.08.2025 року.

Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.08.2025 року матеріали позовної заяви залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (такі правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц (провадження № 14-149цс18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (частини сьома та восьма статті 158 ЦПК України ).

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанова Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що "…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу".

Також під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Однак, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Забезпечення позову спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, забезпечення ефективного судового захисту та можливості реального поновлення прав у разі прийняття судом рішення про задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Як вбачається із мотивів заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить зобов`язати КСТ «Ізумруд» у триденний строк з моменту постановлення ухвали здійснити оплату боргу перед Обленерго та забезпечити повне відновлення електропостачання на ділянці № 2.

З цього приводу слід вказати, що чинним ЦПК України не передбачено можливості забезпечення позову таким чином.

Окрім наведеного, за ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Таким чином, з врахуванням позовної вимоги про зобов`язання КСТ «Ізумруд» забезпечити повне відновлення електропостачання на ділянці № 2,захід забезпечення позову шляхом зобов`язання КСТ «Ізумруд» у триденний строк з моменту постановлення ухвали здійснити оплату боргу перед Обленерго та забезпечити повне відновлення електропостачання на ділянці № 2, є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог, при цьому спір не вирішуватиметься по суті.

З огляду на вказане, заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, за своїм змістом є тотожними задоволенню заявленої позовної вимоги і при цьому спір не вирішуватиметься по суті.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене вище, у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 149, 150, 152, 153 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Мусієвський В.Є.