Номер провадження: 22-з/813/153/25
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Музичко Руслана Василівна, про ухвалення додаткового рішення

у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором безпроцентної позики грошових коштів від 16 лютого 2022 року в розмірі еквівалента 20 000 доларів США в національній валюті України, що згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим НБУ на момент звернення до суду із позовом, становить 824 616 грн, та за договором безпроцентної позики грошових коштів від 20 грудня 2023 року в розмірі еквівалента 27 595 доларів США в національній валюті України, що згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют, встановленим НБУ на момент звернення до суду із позовом, становить 1 137 763,93 грн.

У поданій до суду разом із позовом заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 просив накласти арешт на транспортний засіб, марки «Mercedes Benz Sprinter 311 CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 2005 року випуску, що належить відповідачу ОСОБА_2 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 , від імені якого діє адвокат Музичко Р.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку про відмову в задоволенні вимог вказаної заяви, з підстав наведених в оскаржуваному судовому рішенні, просив скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на майно або грошові кошти, що належать ОСОБА_2 і знаходяться в нього чи в інших осіб, в межах заявлених позовних вимог на загальну суму 47 595 дол. США (1 962 379,93 грн на день подання позову).

03 березня 20025 року ОСОБА_1 , від імені кого діє адвокат Музичко Р.В., звернувся до суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення, у якій просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги на вказане вище судове рішення від 24 жовтня 2024 року, та стягнути з відповідача витрати, понесені на професійну правничу допомогу, оскільки під час апеляційного перегляду та ухвалення у справі апеляційним судом свого рішення, це питання не вирішено.

У відповідності до приписів ч. 3,4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У судове засідання учасники справи не з`явилися про дату, час і місце розгляду вказаної вище заяви повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду судом цієї заяви.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Чинним процесуальним законодавством (стаття 141 ЦПК України) передбачено розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Предметом апеляційного перегляду була ухвала суду першої інстанції від 24 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, а не рішення суду по суті спору, тому апеляційним судом питання щодо розподілу понесених сторонами судових витрат, зокрема позивачем не вирішувалось.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України (положення якої кореспондуються з ч. 1 ст. 353 ЦПК України в редакції закону від 15 грудня 2017 року), з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатом розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України (яка відповідає положенням ст. 141 ЦПК України в редакції закону від 15 грудня 2017 року).

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що вказане питання підлягає вирішенню судом за результатами розгляду цієї справи по суті позовних вимог та ухвалення у справі відповідного рішення.

У постанові від 18 травня 2020 року у справі N 530/1731/16-ц (провадження N 61-39028св18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, розподіл судових витрат, понесених стороною у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом у судах апеляційної та/або касаційної інстанцій, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц (провадження №4-515цс19), від 4 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №2-161гс19)).

Отже, з огляду на предмет апеляційного перегляду, вказана заява про ухвалення у справі додаткового судового рішення задоволенню не підлягає, оскільки апеляційним судом не ухвалюва лося нове судове рішення по суті заявлених позовних вимог і вирішення питання про розподіл судових витрат є передчасним.

Керуючись ст.ст. 133,141, 270 ЦПК України

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Музичко Руслана Василівна, про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

М.В. Назарова