Справа № 191/2138/25
Провадження № 2/191/945/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Форощук С.А., при секретарі судового засідання Вехник С.Л., у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Миргородський Вадим Петрович до Приватного акціонерного товариства «Синельниківський ресорний завод», Першої синельниківської державної нотаріальної контори про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття заборони на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Миргородський В.П. звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття заборони на нерухоме майно, в обґрунтування якого зазначив, що за позивачем на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, посвідченого державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 31.07.1985 року був зареєстрований житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 05.02.2025 року вказаний житловий будинок належав на праві спільної сумісної власності позивачу та його дружині ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла та позивач прийняв після її смерті спадщину за законом на частину вказаного житлового будинку.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Перша синельниківська державна нотаріальна контора зареєструвала обтяження № 3877234 від 12.10.2006 року на підставі повідомлення № 1 від 21.05.1987 року Синельниківського ресорного заводу ім. Комінтерна,1.

Позивач у 1987 році дійсно отримав від Синельниківського ресорного заводу в позику 3000 рублів для будівництва вказаного житлового будинку. Вказана сума була повернута позивачем у 1990 році, однак докази повернення позики у позивача не зберіглись.

У зв`язку із наявною забороною, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право щодо розпорядження належним йому майном. В зв`язку із викладеним, позивач просить суд скасувати заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3877234, зареєстровано 12.10.2006 року за № 3877234 Першою синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення №1 Синельниківського ресорного заводу ім. Комінтерна, 1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, представник позивача адвокат Миргородський В.П. подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі позивача, вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Синельниківський ресорний завод» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином шляхом направлення судових повідомлень про виклик за місцем реєстрації юридичної особи, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав.

Представник відповідача Перша синельниківська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала відзив, в якому зазначає, що Перша синельниківська державна нотаріальна контора не є належним відповідачем по даній цивільній справі, просить відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 до Першої синельниківська державна нотаріальна контора.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , набутий на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, посвідченого державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Лівінським О.С. 31.07.1985 року за реєстровим № 1358, право власності на який зареєстровано в Синельниківському бюро технічної інвентаризації 21.02.1989 року в реєстровій книзі №50 за номером запису 8048, у рівних частках по частині належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя від 05.02.2025 року, Р№ 53, копія яког долучена до матеріалів справи.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 05.02.2025 року, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину у виді частини житлового будинку господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 прийняв ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за об`єктом будинок за адресою: АДРЕСА_1 12.10.2006 року за № 3877234 Першою синельниківаською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження заборона а нерухоме майно на підставі повідомлення №1 від 21.05.1987 року Синельниківського ресорного заводу ім. Комінтерна, 1.

Як вбачається з повідомлення про видачу позички, копі якого долучена до матеріалів справи ОСОБА_1 18.05.1987 року Синельниківським ресорним заводом ім. Комінтерна,1 видано 3000 рублів на 10 років для будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1, ч. 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на який на підставі повідомлення №1 від 21.05.1987 року Синельниківського ресорного заводу ім. Комінтерна, 1 було накладено заборону на його відчуження, і дана обставина позбавляє позивача розпоряджатися своєю власністю та перешкоджає їй у реалізації належних їй прав.

На час вирішення спору судом не отримано відомостей про існування будь-яких вимог, заснованих на зобов`язанні, забезпеченим забороною відчуження майна до ОСОБА_1 , як боржника, десятирічний строк на який була надана ОСОБА_1 позичка в сумі 3000 рублів на будівництва житлового будинку, минув більше як 20 років тому, отже, на думку суду, продовження забезпечувальної дії обтяження майна за вищевикладених умов та фактичної відсутності спірних правовідносин безпідставно порушує право на вільне володіння та розпорядження майном, обмежуючи право власності позивача.

Викладені вище обставини узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Як випливає зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Відповідно до правової позиція Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17 (провадження № 61-18790св19), визначено, що нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин.

З огляду на те, що позивачем пред`явлено вимогу про зняття заборони на відчуження нерухомого майна до особи, в інтересах якої накладено таке обтяження, ПАТ «Синельниківський ресорний завод» - порушника права позивача, а також доПершої синельниківської державної нотаріальної контори, яка є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, суд вважає, що з метою захисту права власності позивача, за відсутності на даний час підстав для його обмеження, в т.ч. шляхом заборони відчуження належного позивачу майна, задоволенню підлягають позовні вимоги ОСОБА_1 , пред`явлені до ПАТ «Синельниківський ресорний завод», а в задоволенні позову до Першої синельниківської державної нотаріальної контори слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. ст.16, 317,319,321 ЦК України, керуючись ст. ст. 12,81, 206, 263-265, 274-279, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Миргородський Вадим Петрович до Приватного акціонерного товариства «Синельниківський ресорний завод» про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зняття заборони на нерухоме майно, задовольнити.

Зняти заборону на відчуження житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладену 12.10.2006 року Синельниківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення №1 Синельниківського Ресорного заводу ім.Комінтерна, 1 внесену до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису про обтяження: 3877234, та вилучити відповідний запис про обтяження.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Першої синельниківської державної нотаріальної контори відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. А. Форощук