УХВАЛА

14 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 522/14648/22

провадження № 61-9846ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої

діє адвокат Смирнова Лариса Петрівна, на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 15 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 про поділ майна колишнього подружжя шляхом стягнення компенсації вартості частки автомобіля та визнання боргу солідарним,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_2 , у якому просила:

- припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль «BMW-5301», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску, номер

кузова НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано

за ОСОБА_2 , в період шлюбу, шляхом стягнення компенсації

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості частки автомобіля

в розмирі 133 840,00 грн, що в доларовому еквіваленті становить 3 660 доларів США.

- визнати борг, отриманий за договором позики від 13 вересня 2021 року, солідарним та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частку боргу у розмірі 54 852,90 грн, що в доларовому еквіваленті становить 1 500 доларів США.

Позов мотивований тим, що з 23 вересня 2016 року сторони перебували

у зареєстрованому шлюбі. 01 червня 2017 року подружжям за спільні кошти придбано автомобіль BMW-5301, 2001 року випуску, реєстраційний номер

НОМЕР_1 , який зареєстровано за відповідачам. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 забрав автомобіль, виставив його на продаж і заявив,

що не бажає ділитись з позивачкою коштами від продажу автомобіля.

Згідно з висновком судового експерта авто-товарознавчої експертизи

від 09 жовтня 2022 року № 7425 середня ринкова вартість автомобіля BMW-5301, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , станом на 09 жовтня 2022 року становить 267 680,00 грн,

що в перерахунку становить 7 320,00 доларів США.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку

в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання

від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Окрім того, позивачка зазначала, що ОСОБА_2 , працює моряком

за межами країни, з серпня 2020 року до жовтня 2021 року перебував у тривалій відпустці, весь цей час доходу не отримував. Її доходу для необхідних потреб проживання не вистачало, тому вона змушена була узяти в борг у своєї сестри ОСОБА_3 за договором позики в сумі 3 000,00 доларів США, які були витрачені в інтересах сім`ї, для харчування, оплати комунальних послуг та інше.

Борг на даний час не погашений. Факт отримання грошей в борг підтверджується копією договору позики та розпискою.

ОСОБА_1 зазначала, що поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

З урахуванням того, що відповідач не бажає добровільно поділити набуте майно

та отримані боргові зобов`язання за період шлюбу, вона змушена звернутись

до суду з цим позовом.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на частину автомобіля «BMW-5301», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини автомобіля «BMW-5301», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у розмірі 133 840,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку в частині відмови в задоволенні позовних вимог

про визнання боргу солідарним та стягнення компенсації частки боргового зобов`язання.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2023 року в оскарженій частині залишено без змін.

30 липня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Смирнова Л. П., через підсистему «Електронний суд», звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня

2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року

в частині позовних вимог про визнання боргу солідарним та стягнення компенсації частки боргового зобов`язання у цій справі, у якій представник заявниці, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня

2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року

в оскаржуваній частині і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини

і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури

у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи

те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод),

та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову,

що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності

й стабільності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується,

чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у цій справі є стягнення грошової компенсації вартості рухомого майна, в результаті стягнення якої таке право власності позивачки підлягає припиненню, та визнання боргу солідарним шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки частини боргу, яку вона зазначила в розмірі 54 852,90 грн,

що становить 1 500 доларів США (без зазначення дати самостійного перерахунку гривні до долара США за офіційним курсом Національного банку України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що вартість автомобіля «BMW-5301», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , становить 267 680,00 грн. Борг, який просить позивачка визнати солідарним, становить 3 000 доларів США. Компенсація частини цього боргу становить 1 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає

54 852,90 грн.

Таким чином, ціна позову у цій справі становить 322 532,90 грн (267 680,00 +

54 852,90), яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа

не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений підпунктом

а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Наведені представником заявниці обставини, передбачені підпунктом а) пункту

2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку

про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. При цьому, доводи касаційної скарги зводяться виключно до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову,

складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства

й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України, є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Смирнова Л. П., оскаржила судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Смирнова Лариса Петрівна, на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна колишнього подружжя шляхом стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля та визнання боргу солідарним, відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська