Номер провадження: 22-ц/813/2142/25
Справа № 509/928/23
Головуючий у першій інстанції Панасенко Є.М.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Карташова О.Ю.

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 369 ЦПК України) цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 серпня 2024 року

по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В лютому 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач порушив умови договору кредиту № б/н від 05.02.2022 року, не повернув отриманий кредит своєчасно, не сплачував кошти (відсотки) за користування ним. У зв`язку із порушенням умов договору, відповідач повинен сплатити: заборгованість за тілом кредиту - 28954,65 грн; заборгованість за простроченими відсотками - 6616,28грн, із вимогою про стягнення якої й звернувся позивач до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.08.2024 року позовні вимоги вирішено задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.02.2022 року станом на 09.02.2023 року у розмірі 35570 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот сімдесят) грн 93 коп. та витрати за сплату судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що так як між позивачем та невідомою особою відбувалось в додатку месенджер WhatsApp з приводу продажу товару позивачем на платформі ОЛХ; позивач переходила за посиланням, що було надано абонентом НОМЕР_1 ; вводила особисті дані, а спірні операції були здійснені до повідомлення відповідача про відсутність коштів на рахунку, позивачем не доведено факту списання грошових коштів з її рахунку саме з вини банку, наразі триває досудове розслідування де остаточне рішення не прийнято. При цьому, відповідачем не доведено у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України ті обставини, що втрата грошей сталась внаслідок незаконних дій позивача - банку. Суд ще раз зазначає, що при здійснені переказу були коректно введені номер картки, термін її дії та CVV2 код. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з її карткового рахунку та неправомірних дій банку не встановлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.08.2024 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована неврахуванням судом першої інстанції висновків Верховного Суду в аналогічних справа, викладені в постанові від 16.08.2023 року по справі № 176/1445/22, згідно яких встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть про користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені, та саме на банк покладений обов`язок доведення даних обставин. При цьому, скаржник стверджує, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердило належними та допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що відповідач, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 05.02.2022 року щодо перерахування з її карткового (кредитного) рахунку грошових коштів на загальну суму 28000,0 грн.

Окрім того, скаржник також зауважує, що судом при винесенні рішення зазначено, що заборгованість станом на 09.02.2023 року, але у виписці, долученої до відзиву, визначено баланс станом на 07.12.2023 року, при цьому нарахування відсотків припинилося у січні 2023 року, проте рахунок не закрито та на карту здійснювалися зарахування грошових коштів у розмірі 4500,0 грн, яку не враховано під час ухвалення рішення суду, адже заборгованість станом на 07.12.2023 року становила 31070,93 грн згідно виписки.

Також посилається на той факт, що підписана відповідачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг містить лише анкетні дані та контактну інформацію, проте не містить жодних даних про умови кредитування, даних про розмір кредитних коштів, відомостей про погоджений розмір кредитного ліміту, відомості про картку, яка видана, строк дії картки тощо. З огляду на викладене, скаржник стверджує, що сама по собі підписана заява-анкета до договору про надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, не може бути підставою для стягнення заборгованості, що, на думку скаржника, узгоджується з практикою та правовою позицією Верховного Суду.

Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.08.2024 відкрито апеляційне провадження та вирішено справу розглядати у відповідності до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

АТ КБ «ПриватБанк» у відзиві на апеляційну скаргу зазначало, що обставина підписання відповідачем заяви-анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 25.09.2021 року не заперечується, на підтвердження заявлених вимог банком надано підписану відповідачем за допомогою ОТР паролю заяву, виписку по рахунку, довідку про зміну умов кредитування. Також зауважує, що відповідачем допущено порушення Умов та правил надання банківських послуг та фактично виключно своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжної операції, що встановлено в ході проведення службового розслідування, результати якого долучено до матеріалів справи.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки справа є малозначною, то відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту ст. 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала 25.09.2021року анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послу», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору , після чого за допомогою ОТП-паролю було підписано Заяву № б/н від 05.02.2022 року.

Бланк анкети-заяви містить відомості про те, що заявник надає згоду на підписання цією заявою договору про надання банківських послуг на Умовах і Правилах ПриватБанку які розміщені на відповідному сайті.

У зв`язку з укладенням вказаного договору № б/н, позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за його використання на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. В подальшому розмір кредитного ліміту змінювався.

Відповідач скористався послугами позивача. Станом на 09.02.2023 року заборгованість відповідача становить у сумі 35570 грн 93 коп., яка складається: із заборгованість за тілом кредиту 28954,65 грн; заборгованість за простроченими відсотками 6616,28грн.

Встановлено, що ОСОБА_1 на сайті ОЛХ було розміщено оголошення про продаж дитячого автокрісла.

05.02.2022 року на її фінансовий телефон надійшов дзвінок, невідомий погодився купити товар, для цього через месенджер WhatsApp надіслав посилання для підтвердження платежу, що ОСОБА_1 і зробила. Потім нею було виявлено відкритий віртуальний рахунок, на якому було встановлено кредитний ліміт 28000 грн та кошти були перераховані на інший рахунок.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що так як між позивачем та невідомою особою відбувались дії в додатку месенджер WhatsApp з приводу продажу товару позивачем на платформі ОЛХ; позивач переходила за посиланням, що було надано абонентом НОМЕР_1 ; вводила особисті дані; а спірні операції були здійснені до повідомлення відповідача про відсутність коштів на рахунку; позивачем не доведено факту списання грошових коштів з її рахунку саме з вини банку, наразі триває досудове розслідування де остаточне рішення не прийнято. При цьому, відповідачем не доведено у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України ті обставини, що втрата грошей сталась внаслідок незаконних дій позивача - банку. Суд ще раз зазначає, що при здійснені переказу були коректно введені номер картки, термін її дії та CVV2 код. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з її карткового рахунку та неправомірних дій банку.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», 05.02.2022 року ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок НОМЕР_2 , термін дії 01/26, тип картки «Універсальна», на яку 05.02.2022 року встановлений кредитний ліміт у розмірі 28000,0 грн, що вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача, та який 26.12.2022 року зменшено до 0 грн.

З наданої банком виписки за договором № б/н за період 05.02.2022-11.02.2023 вбачається, що 05.02.2022 відбулося списання грошових коштів у розмірі 28000,0 грн, деталі операції playonlineservices, Dnipro. З наданої виписки по картковому рахунку станом на 07.12.2023 вбачається факт зарахування грошових коштів у розмірі 1500,0 грн 05.03.2023 та 3000,0 грн 13.04.2023, на що також міститься посилання в апеляційній скарзі.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 11.02.2022 року, направленої на адресу АТ КБ «ПриватБанк», остання повідомила банк, що 05.02.2022 року близько 18 год 00 хв невстановлена особа, шахрайським шляхом з використанням незаконних операцій електронно-обчислювальної техніки, дистанційно, без відома та дозволу, випустила на її ім`я банківську картку ПриватБанк з кредитним лімітом 28000,0 грн, після чого незаконно заволоділа даними грошовими коштами, шляхом списання їх з рахунку.

За результатами проведеної перевірки банком встановлено, що по інформації адмінки PanLike встановлено, що 05.02.2022 року по картці НОМЕР_2 PKMMD DEBIT CHIP CREDIT CARD, видана на ім`я ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , транзакція на суму 28000,0 грн, проведена ручним вводом номеру картки, введенням CVC2 коду та коду для інтернет-платежів 3D-Secure. Тобто, в ході перевірки встановлено, що при здійсненні відповідного переказу грошових коштів у розмірі 28000,0 грн було коректно введено номер картки, термін дії, cvc2код, після чого відбулося підтвердження транзакції 3D-Secure.

При цьому, з вказаного листа банку також вбачається, що під час перевірки наведених відповідачем обставин списання грошових коштів з рахунку, також встановлено відсутність будь-яких змін облікового запису входу до Приват24 для фізичних осіб в акаунт +70 клієнта ОСОБА_1 .

За проведеною перевіркою зроблено висновок, що клієнт ОСОБА_1 , перейшовши за посилання в месенджер WhatsApp каналі, потрапила на фішінговий сайт та ввела паролі входу до Приват24 для фізичних осіб, у зв`язку із чим скомпрометувала паролі входу до Приват24, невідомим стала відома інформація по рахунку останньої: номер карти, термін дії, CVC2 код, що призвело до несанкціонованих транзакцій через термінал/мерчант (E0112561) зовнішній сервіс, не АТ КБ «ПриватБанк». Наведені встановлені банком обставини справи відповідачем по справі не спростовані.

Таким чином, судом першої інстанції достовірно встановлено, що при здійснені переказу відповідачкою були коректно введені номер картки, термін її дії та CVC2 код.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, скаржник зазначала, що вхід до Приват24 здійснено під її номером, термінал мобільного зв`язку якого було попередньо заблоковано та в подальшому відновлено (перевипущено номер) та саме внаслідок вказаних дій невстановлені особи отримали доступ до персональних банківських даних та заволоділи грошовими коштами у розмірі 28000,0 грн. Натомість на підтвердження наведених обставин справи, а саме здійснення блокування вказаного номеру телефону, будь-яких відомостей скаржником надано не було, в тому числі й інформації місцезнаходження останньої в момент здійснення відповідних операцій щодо списання грошових коштів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі №552/2819/16-ц (провадження №61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15.

З огляду на вищенаведені встановлені обставини справи, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що операція по перерахуванню кредитних грошових коштів з карткового рахунку відповідачки стала можливою лише виключно в результаті розголошення нею конфіденційної інформації по своїй карті, передачі даних та паролей третій особі. Скаржником свою чергу, звертаючись до суду із апеляційною скаргою, будь-яких належних та обґрунтованих доводів на спростування відповідних висновків суду першої інстанції наведено не було. Посилання скаржника на ігнорування судом першої інстанції заявленого клопотання по витребування доказів по справі відхиляється апеляційним судом, з огляду на те, що із відповідним клопотаннян остання до суду апеляційної інстанції не зверталася, з метою встановлення в наведеному клопотання обставин справи.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України). Апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення та оскаржуване рішення Овідіопольського районного суду Одеської області - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених пунктом 2 частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко