П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2025 року м. Київ

Справа № 758/5187/24

Провадження №22-ц/824/9803/2025

Резолютивна частина постанови оголошена 13 серпня 2025 року

Повний текст постанови складено 14 серпня 2025 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , подану адвокатом Кирей Оленою Василівною на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року, постановлену у складі судді Ларіонової Н.М., -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 12.07.2019 р. в розмірі 103 271,6 дол.США в еквіваленті у гривнях за курсом на день ухвалення рішення.

30 квітня 2024 року представником позивача до суду подана заява про забезпечення позову, в якому ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення шляхом накладення арешту та встановлення заборони відчуження і розпорядження на все нерухоме, рухоме майно та корпоративні права у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_2 у межах суми позовних вимог; заборони всім суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців щодо нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_2 у межах розміру позовних вимог; накладення арешту на грошові кошти та рахунки (виявлені державним/приватним виконавцем), відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_2 ; накладення арешту та встановлення заборони відчуження і розпорядження на частки всього нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_3 , як частки ОСОБА_2 у спільній сумісній власності у межах розміру позовних вимог; заборони всім суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців щодо нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_4 , як частку ОСОБА_2 у спільній сумісній власності; накласти арешт на грошові кошти та рахунки (виявлені державним/приватним виконавцем), відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_3 в межах суми боргу, як грошові кошти які є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що на захист порушених прав позивачем було подано до Подільського районного суду м. Києва позовну заяву про стягнення суми позики за Договором позики від 12.07.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. зареєстрований в реєстрі за № 1892 із всіма змінами та доповненнями у сумі: 103 271,60 (сто три тисячі двісті сімдесят один) дол. США та 60 центів у еквіваленті у гривнях за курсом продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» на день ухвалення рішення суду. 19.07.2019 р. між ОСОБА_1 -як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за № 1892. Згідно пункту 1 Договору позики із врахуванням змін, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в сумі 9 800 000,00 гривень 00 коп, що за курсом продажу готівкового долара США за гривні, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» еквівалентно 392 000,00 доларів США 00 центів зі строком повернення позики 1 календарний рік, тобто до дванадцятого липня дві тисячі двадцятого року, а позичальник приймає позику та зобов`язується повернути її позикодавцю згідно умов Договору. На виконання умов договору позики між громадянином Держави Ізраїль ОСОБА_5 , та ОСОБА_1 як іпотекодержателем укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за № 1893, згідно якого надано в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця, а саме квартиру номер АДРЕСА_1 загальною площею 119,8 кв.м. Також, на виконання умов договору позики між громадянином Держави Ізраїль ОСОБА_6 як іпотекодавцем та ОСОБА_1 як іпотекодержателем укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за № 133, згідно якого надано в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця, а саме квартиру номер АДРЕСА_2 загальною площею 89,6 кв.м. 28.11.2023 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики, ОСОБА_1 звернула стягнення на предмети іпотеки за договорами іпотеки. Однак, оскільки коштів за нерухоме майно виявилось недостатньо для задоволення вимог, ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва про стягнення непогашеної частини заборгованості за договором позики у розмірі 103 271,60 дол. США. Наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 не вчиняє будь-яких дій які б свідчили про наявність у нього намірів щодо погашення заборгованості від дати порушення положень Договору позики і по сьогоднішній день не вчинялось. Це вказує на те, що ОСОБА_2 не має наміру погашати заборгованість та вчинятиме дії, спрямовані на перешкоджання виконання можливого судового рішення про стягнення заборгованості за договором позики. Не вжиття заходів забезпечення позову може спричинити негативні наслідки для позивача, оскільки незабезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Штокала Т.В. про забезпечення позову, задоволено.

Накладено арешт та встановлено заборону відчуження і розпорядження на все нерухоме, рухоме майно та корпоративні права у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_2 у межах суми позовних вимог, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні;

Заборонено всім суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців щодо нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_2 у межах розміру позовних вимог, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні;

Накладено арешт на грошові кошти та рахунки (виявлені державним/приватним виконавцем), відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_2 в межах суми боргу за Договором позики від 12.07.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за № 1892 із всіма змінами та доповненнями, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні;

Накладено арешт та встановлено заборону відчуження і розпорядження на 1/2 частки всього нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_3 як частки ОСОБА_2 у спільній сумісній власності у межах розміру позовних вимог, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні, в тому числі, але не виключно:

-Машиномісце в підземному паркінгу, заг.пл. 21.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Заборонено всім суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців щодо нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_3 як частку ОСОБА_2 у спільній сумісній власності у межах розміру позовних вимог, а саме: 103 271,60 дол. США що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні.

Накладено арешт на грошові кошти та рахунки (виявлені державним/приватним виконавцем), відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_3 в межах суми боргу за Договором позики від 12.07.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за № 1892 із всіма змінами та доповненнями, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні як грошові кошти які є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 .

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно існує спір щодо стягнення заборгованості за договором позики у великому розмірі - 103 271,60 дол. США.

З наданих документів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2001.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_7 є власником нерухомості, щодо якого ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення, та набуто під час шлюбу з ОСОБА_2 , а оскільки ОСОБА_1 у випадку задоволення позову може в майбутньому задовольнити свої вимоги часткою ОСОБА_2 у спільній сумісній власності, зареєстрованого за дружиною ОСОБА_2 - ОСОБА_3 наявні також підстави для вжиття заявлених ОСОБА_1 заходів забезпечення позову в частині вимог до ОСОБА_3 .

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_3 - адвокат Кирей О.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зокрема зазначає, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливо: рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, які просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції не надав аналізу договорам купівлі-продажу майна, якими реалізовано предмет іпотеки, та не взяв до уваги, що такі договори є укладеними та засвідченими у встановленому законе порядку, а відтак, зобов`язання ОСОБА_8 є виконаними.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, фактично предметом позову ОСОБА_9 є стягнення, як вважає остання недоотримання суми повернутої позики.

ОСОБА_9 , реалізувала дві квартири, які перебували в іпотеці (ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»), відповідачем ОСОБА_10 погашено позику у сумі 184 300,00 тис. дол.США, що свідчить про погашення позики в повному розмірі та навіть більшою враховуючи той, факт що вартість обох квартир складає більше 700 000,00 дол.США.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Проте, такий вид забезпечення позову, як заборона відповідачу ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_3 , яка не є відповідачем у справі та до якої позовні вимоги не спрямовані, вчиняти правочини щодо користування та володіння майном, розпорядження майном, рахунками та корпоративними правами є неспівмірним з позовними вимогами, про які вказує позивач в заяві про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Штокало Т.В. посилаючись на законність та обґрунтованість постановлено ухвали просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що скільки об`єкти права власності за які позивач може задовольнити свої вимоги під обтяженням не перебувають, відповідач та третя особа ОСОБА_3 не обмежені в праві відчужити майно.

Невжиття заходів забезпечення позову та відчуження Відповідачем, ОСОБА_3 майна може утруднити або навіть позбавити можливості виконання рішення суду про задоволення позову, оскільки від моменту настання зобов`язань за Договором позики Відповідач не здійснював погашення взагалі, а також всіляко ухилявся від виконання обов`язків, покладених на нього Договором позики, не виходив на зв`язок, а відтак є підстави вважати, що він не буде здійснювати добровільного погашення боргу навіть на виконання рішення суду, а навпаки вчинятиме дії, направлені на ускладнення такого стягнення в тому числі шляхом відчуження на третіх осіб майна.

Дані обставини в сукупності свідчать про правомірність вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, грошові кошти та корпоративні права, належні відповідачу, майно, яке зареєстровано за ОСОБА_3 після укладення шлюбу із Відповідачем в частині такого майна як спільної сумісної власності Відповідача та заборони органам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо такого майна.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Кирей О.В. підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 адвокат Штокало Т.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з частиною першою статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20) Верховний Суд дійшов висновку, що «при задоволенні заяви позивача про накладення арешту на нерухоме майно та заборони їх відчуження, суди не звернули уваги, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі. Предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому суди помилково вважали, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі».

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 12.07.2019 р. в розмірі 103 271,6 дол.США в еквіваленті у гривнях за курсом на день ухвалення рішення.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

На момент звернення позивача із заявою про забезпечення позову машиномісце в підземному паркінгу, заг.пл. 21.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) належить ОСОБА_3 , яка є третьою особою у справі.

Тобто ОСОБА_1 просить накласти арешт на майно, яке належить третій особі у справі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

З наявної в матеріалах справи заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що вжиті судом заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту та встановити заборону відчуження і розпорядження на все нерухоме, рухоме майно та корпоративні права у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_2 у межах суми позовних вимог, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні;

- заборони всім суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців щодо нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) у межах розміру позовних вимог, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позовузгідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні;

- накладення арешту на грошові кошти та рахунки (виявлені державним/приватним виконавцем), відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) в межах суми боргу за Договором позики від 12.07.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за № 1892 із всіма змінами та доповненнями, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні;

При цьому забезпеченням позову захищаються законні права (інтереси) позивача у разі, коли відповідач діє недобросовісно.

Відтак, суд першої інстанції правильно застосував норми ЦПК України щодо відповідача ОСОБА_2 , оскільки арешт може бути накладено на майно відповідача, а не третьої особи, а також правильно виходив із наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Разом з тим, не можна погодитись з висновком суду першої інстанції щодо накладення арешту та встановлення заборони відчуження і розпорядження на 1/2 частки всього нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_3 , як частки ОСОБА_2 у спільній сумісній власності у межах розміру позовних вимог, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні, в тому числі, але не виключно:

- машиномісце в підземному паркінгу, заг.пл. 21.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);

- заборони всім суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців щодо нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_3 як частку ОСОБА_2 у спільній сумісній власності у межах розміру позовних вимог, а саме: 103 271,60 дол. США що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні;

- накладенням арешту на грошові кошти та рахунки (виявлені державним/приватним виконавцем), відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_3 ) в межах суми боргу за Договором позики від 12.07.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за № 1892 із всіма змінами та доповненнями, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні як грошові кошти які є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 .

Згідно ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З наявної в матеріалах справи заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що вжиті судом заходи забезпечення позову на майно, стосується прав третьої особи - ОСОБА_3 яка не є відповідачем у справі.

При цьому забезпеченням позову захищаються законні права (інтереси) позивача у разі, коли відповідач діє недобросовісно.

Відтак, суд першої інстанції правильно застосував норми ЦПК України в частині забезпечення позову, щодо майна, яке належить відповідачу. Разом з тим, дійшов помилкового висновку про забезпечення позову щодо майна, яке належить третій особі.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 759/13257/19 (провадження № 61-18169св19), від 12 травня 2021 року у справі № 369/7695/20 (провадження № 61-17885св20).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд не надав аналізу договорам купівлі-продажу майна, якими реалізовано предмет іпотеки, та не взяв до уваги, що такі договори є укладеними та засвідченими у встановленому законом порядку, а відтак, зобов`язання ОСОБА_2 є виконаними, то в цій частині суд апеляційної інстанції вважає зазначити наступне.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує під час розгляду питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 року у справі № 724/561/20 та від 07.07.2021 року у справі № 308/7086/20.

Верховний Суд також наголосив на тому, що при вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частково задоволенню, а ухвала суду першої інстанції частковому скасуванню з ухваленням у відповідній частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану адвокатом Кирей Оленою Василівною - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва 02 травня 2024 року в частині накладення арешту та встановлення заборони відчуження і розпорядження на 1/2 частки всього нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) як частки ОСОБА_2 у спільній сумісній власності у межах розміру позовних вимог, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні, в тому числі, але не виключно:

- машиномісце в підземному паркінгу, заг.пл. 21.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);

- заборони всім суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців щодо нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) як частку ОСОБА_2 у спільній сумісній власності у межах розміру позовних вимог, а саме: 103 271,60 дол. США що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні;

- накладення арешту на грошові кошти та рахунки (виявлені державним/приватним виконавцем), відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) в межах суми боргу за Договором позики від 12.07.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за № 1892 із всіма змінами та доповненнями, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні як грошові кошти які є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 - скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2025 року м. Київ

Справа № 758/5187/24

Провадження №22-ц/824/9803/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , подану адвокатом Кирей Оленою Василівною на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року, постановлену у складі судді Ларіонової Н.М., -

Відповідно до вимог ч.6 ст.259, ч.6 ст.268, ст. 383 ЦПК України, суд проголошує вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови буде виготовлено протягом 5днів.

Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану адвокатом Кирей Оленою Василівною - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва 02 травня 2024 року в частині накладення арешту та встановлення заборони відчуження і розпорядження на 1/2 частки всього нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) як частки ОСОБА_2 у спільній сумісній власності у межах розміру позовних вимог, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні, в тому числі, але не виключно:

- машиномісце в підземному паркінгу, заг.пл. 21.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);

- заборони всім суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців щодо нерухомого, рухомого майна та корпоративних прав у товариствах (юридичних особах), власником яких є ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) як частку ОСОБА_2 у спільній сумісній власності у межах розміру позовних вимог, а саме: 103 271,60 дол. США що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні;

- накладення арешту на грошові кошти та рахунки (виявлені державним/приватним виконавцем), відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) в межах суми боргу за Договором позики від 12.07.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., зареєстрований в реєстрі за № 1892 із всіма змінами та доповненнями, а саме: 103 271,60 дол. США, що станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову згідно курсу продажу готівкового долара США, встановленим АТ КБ «ПриватБанк» складає 4 120 536,84 гривні як грошові кошти які є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 - скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна