Дата документу 14.08.2025 Справа № 334/9136/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/9136/24 Головуючий у 1-й інстанції: Коломаренко К.А.
Провадження № 22-ц/807/716/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Полякова О.З.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») в особі представника Киричук Г.М. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що між АТ «ПУМБ» та відповідачем було укладено кредитні договори № 601 від 28.01.2020 та № 801 від 07.12.2021, відповідно до яких останній отримав у користування кредитні кошти на умовах строковості та зворотності. Банком умови договорів виконані в повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами виконував не належно, у зв`язку з чим виникла заборгованість по кредитному договору № 601 від 28.01.2020 у сумі 44 765,38 гривень, з яких: 30 982,66 грн. заборгованість за кредитом; 13 782,72 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору № 801 від 07.12.2021 року у сумі 32 379,50 гривень, з яких: 19 992,76 грн. заборгованість за кредитом; 4,90 грн. заборгованість за процентами; 12 381,84 грн. заборгованість за комісією.

Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 77 144,88 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2025 року позов Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість у сумі 64 759,70 гривень, з яких:

1) по кредитному договору № 601 від 28.01.2020 у сумі 44 765,38 гривень, з яких: 30 982,66 грн. заборгованість за кредитом; 13 782,72 грн. заборгованість за процентами;

2) по кредитному договору № 801 від 07.12.2021 року у сумі 19 994,32 гривень, з яких: 19 992,76 грн. заборгованість за кредитом; 1,56 грн. заборгованість за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» судовий збір у сумі 2 033,50 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову АТ «ПУМБ» до неї за договором від 28.01.2020 року №601, стягнути на її користь судовий збір за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що довідка про збільшення кредитного ліміту не може бути належним доказом встановлення/збільшення кредитного ліміту, оскільки вона виготовлена позивачем самостійно, зміст довідки з відповідачем не погоджувався, та не визнавався.

Щодо виписки по рахунку, звертає увагу на імперативні норми чинного законодавства, якими регулюється виготовлення первинних облікових бухгалтерських документів. В кінці виписки зазначено, що її виготовив «Начальник Управління стягнення проблемних активів Департаменту стягнення кредитів АТ «ПУМБ» Є.М. Височин. Проте, матеріали справи не містять підтвердження повноважень ОСОБА_2 , як і вказана виписка не містить підпису зазначеної особи, що вочевидь не відповідає вимогам до первинних бухгалтерських документів, передбачених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вважає, що суд першої інстанції зробив висновки на підставі роздруківки, яка є недійсною.

Крім того, з наданої виписки по рахунку за договором від 28.01.2020 року не вбачається, що встановлено кредитний ліміт у розмірі 10 000 грн. Якщо позивач стверджує про нібито отримання відповідачем будь якої суми коштів, то ці міркування зобов`язання довести позивач. На думку заявниці, судом першої інстанції зроблено необґрунтовані висновки про нібито встановлення відповідачем кредитного ліміту у розмірі 10 000 грн. та щодо збільшення кредитного ліміту до 31 000 грн.

Стосовно висновку суду, що 28.01.2020 між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» було укладено Кредитний договір № 601, дія якого пролонговувалася кожного разу на строк дії картки, на яку надавався кредитний ліміт, зазначає, що умови анкети-заяви за договором № 601, не містять таких умов пролонгування строку кредитування, та матеріали справи не містять будь-яких доказів отримання відповідачем будь-якої картки.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Перший Український міжнародний банк», де підписала власноручним підписом Заяву №601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28.01.2020 (далі - Заява-1).

Обставини підписання такої заяви відповідачем не оспорювалися.

Відповідно до умов вказаної Заяви-1, ОСОБА_1 просила Банк: відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати Кредитну картку. Номер Кредитної картки миттєвого випуску (не персоніфікованої № НОМЕР_2 ) та встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за вказаною заявою, кредитний ліміт у сумі 10 000,00 гривень. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня його надання. Зі спливом вказаного строку, дія Кредитного ліміту продовжується кожного разу на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО. Розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної карти встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу Кредитної картки.

Підписанням заяви, ОСОБА_1 підтвердила, що нею отримана у неушкодженому стані платіжна картка та ПІН, а також, що з правилами користування платіжною карткою ознайомлений та зобов`язався їх дотримуватись.

Стандартна процентна ставка складає 47,88%. Реальна річна процентна ставка складає 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, відсотки, комісії та інші платежі 12 577,58 гривень (за умови виникнення заборгованості у сумі 10 000,00 грн. та наступним її погашенням у строк 12 місяців рівними платежами).

Підписанням цієї заяви Клієнт підтверджує, що до її підписання отримав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та ознайомився з її змістом.

Підписанням вказаної заяви відповідач беззастережно підтвердив, що крім викладених в ДКБО, наступні твердження та запевнення, що: 1. Ця заява має інноваційний характер і в результаті приєднання до ДКБО, дія договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, договорів карткового рахунку, які раніше були укладені між ним та Банком, припиняються на підставі ст. 604 ЦК України; 2. Ознайомлений з ДКБО, Тарифами Банку та цілком згоден, всі умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; 3. Отримав від Банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, права суб`єкта персональних даних та іншу інформацію згідно Закону України «Про захист персональних даних»; 4. Йому відомо, що укладання договору страхування зі страховиком не є обов`язковою умовою отримання кредиту в Банку, таку послугу було обрано ним за власною ініціативою з числа послуг, що пропонуються Банком, і відносини за договором страхування, після його укладення виникають виключно між страхувальником та страховиком.

Цього ж дня, ОСОБА_1 також особисто підписала Паспорт споживчого кредиту. Паспорт містить аналогічну Заяві-1 інформацію та контактні дані кредитодавця; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти.

Факт відкриття кредитного рахунку на ім`я ОСОБА_1 та встановлення кредитного ліміту у сумі 10 000,00 гривень, який в подальшому було збільшено до 31 000,00 гривень, підтверджується Довідкою про збільшення кредитного ліміту по Договору №601 від 28.01.2020 та банківськими виписками по особовому рахунку відповідача за період з 28.01.2020 по 09.09.2024. Вказана обставина відповідачем не спростована.

Таким чином, підписавши заяву № 601 від 28.01.2020, відповідач уклала з позивачем договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором (містить умови, притаманні договору відкриття та обслуговування рахунку та договору кредиту), що підтвердила своїм підписом на заяві № 601, узгодивши, зокрема умови кредитування (валюту кредиту, строк та порядок його отримання та повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитними коштами, вид відповідальності за порушення умов договору), в межах умов якого відповідач отримала кредитні кошти.

Такий договір є укладеним, оскільки дотримано вимоги до письмової форми (укладений шляхом підписання документу) і сторони, таким чином, дійшли згоди щодо істотних умов, притаманних даному виду договору.

Зокрема, з підписаної відповідачем заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28.01.2020 року вбачається, що відповідач погодив запропоновані позивачем умови щодо суми кредиту, строку кредитування, річної процентної ставки у розмірі 47,88%, порядок повернення кредиту та процентів, відповідальність за порушення умов договору та інш.

Отже, з огляду на зміст підписаної заяви сторони узгодили між собою умови надання кредиту, які, як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку позичальника, відповідач не виконував в повному обсязі, а саме - несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував заборгованість за кредитом та процентами.

За такого є доведеним, що Банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит.

З наданого АТ «ПУМБ» розрахунку про Кредитному договору № 601 від 28.01.2020 вбачається, що станом на 09.09.2024 включно заборгованість відповідача перед банком становить 44 765,38 гривня, з яких: заборгованість за тілом кредиту 30 982,66 грн., заборгованість за процентами - 13 782,72 грн., заборгованість за комісією - 0,00 грн.

Крім того, 07.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ», де підписала Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 801 (далі Заява-2).

Відповідно до умов вказаної Заяви-2 ОСОБА_1 просила Банк надати їй Споживчий кредит на наступних умовах: найменування кредитного продукту Кредит на загальні цілі GP Standart ВСЕЯСНО TOP (24) - банківський переказ. Цільове призначення: а) загальні споживчі цілі; б) сплата разової комісії Банку.

Відповідно до п. 3 Заяви, сума кредиту склала 20 000,00 гривень, в тому числі на загальні споживчі цілі 20 000,00 грн., для сплати разової комісії 0,00 грн., Строк (в місяцях): 24, Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 3,99%, Розмір процентної ставки: 0,01% річних, Разова комісія: 0,00% від суми кредиту + 0,00 грн. Схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами); Спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі: видача готівки через касу банку; (Х) банківський переказ, Переказ на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в АТ «ПУМБ», Код Отримувача , Отримувач ОСОБА_1 .

Згідно графіку платежів: Страхова премія 0,00 грн. включена до суми Споживчого кредиту; Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 798,00 грн. щомісяця (всього за 24 місяці: 19 152,00 грн.); Платіжні періоди: з 07.12.2021 по 07.12.2023; Чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період: 1 631,42 щомісяця та останній платіж 1 631,29 грн. (всього за 24 місяців: 39 153,95 грн.); Реальна річна процентна ставка: 107,2239 %.

Відповідно до умов Заяви, Банк має право застосувати штраф, а Клієнт на вимогу Банку зобов`язаний сплатити Банку штраф, відповідно до умов ДКБО, і це положення має поновлювальний характер (може застосовуватися протягом всього строку користування кредитом). Банк, за умови що сума заборгованості Клієнта дорівнює або перевищує 100 (сто) гривень, має право застосувати наступні штрафи:

- за період з 3 (третього) по 4 (четвертий) календарний день (включно) від дати прострочення, передбаченої Графіком платежів, у розмірі 100 (сто) гривень;

- за період з 5 (п`ятого) календарного дня від дати прострочення платежів і до кінця місяця, в якому виникла прострочена заборгованість, а також за кожен наступний місяць прострочення встановленого терміну, у розмірі 10 (десяти) відсотків від простроченої суми.

У випадку порушення зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом/комісій, та інших зобов`язань за договором Банк може застосувати іншу процентну ставку, що передбачена договором.

Підписанням вказаної заяви відповідач беззастережно підтвердив, що крім викладених в ДКБО, надає наступні підтвердження та запевнення, що: «1) ця Заява має новаційний характер і в результаті приєднання до ДКБО, дія Договорів на відкриття та обслуговуванні карткових рахунків, Договорів карткового рахунку, які раніше були укладені між мною та Банком, припиняються на підставі ст. 604 ЦК України; 2) ознайомлений(а) з ДКБО, Тарифами Банку та цілком згодний/згодна; всі умови ДКБО мені зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; 3) отримав від Банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст персональних даних, права суб`єкта персональних даних та іншу інформацію згідно Закону України «Про захист персональних даних»; 4) їй відомо, що укладання Договору страхування зі Страховиком не є обов`язковою умовою отримання в Банку, таку послугу було обрано нею за власною ініціативою з числа послуг, що пропонуються Банком, і відносини за договором страхування, після його укладення, виникають виключно між Страхувальником та Страховиком. 5) До підписання Заяви отримав в письмовій формі інформацію згідно до частини 2 статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі шляхом надання доступу до такої інформації на Сайті Банку. В дату підписання цієї Заяви, їй надано ДКБО (як публічну частину договору) шляхом розміщення на Сайті Банку, зокрема у розділі «Підтримка» за посиланням «Завантажте документи».».

Цього ж дня, ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту. Паспорт містить інформацію та контактні дані кредитодавця; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти.

Факт перерахування грошових коштів у сумі 20 000,00 гривні на рахунок ОСОБА_1 підтверджується Платіжною інструкцією №TR.54307940.102560.8810 від 07.12.2021, Випискою з особового рахунку за період з 07.12.2021 по 09.09.2024, та не було спростовано відповідачем.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 станом на 09.09.2024 має заборгованість за Кредитним договором, яким є Заява про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 801 від 07.12.2021 у сумі 32 379,50 гривень, з яких: 19 992,76 грн. заборгованість за кредитом; 4,90 грн. заборгованість за процентами; 12 381,84 грн. заборгованість за комісією.

Стягнення штрафів за неналежне виконання умов договору, позивачем не заявлено.

В обґрунтування законності та обґрунтованості своїх вимог до відповідача, банк надав Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція від 12.08.2020), затверджену рішенням Правління ПАТ «ПУМБ», протокол № 818 від 11.08.2019.

Також, до матеріалів справи долучено Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція від 01.11.2021), затверджену рішенням Правління ПАТ «ПУМБ», протокол № 874 від 26.10.2021.

Вказані документи не містять ані особистого, ані електронного підпису відповідача.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Перший Український Міжнародний банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, виходячи із змісту статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд правильно встановив, що у договорах № 601 від 28.01.2020 та № 801 від 07.12.2021 сторонами були обумовлені питання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Публічні пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та на Паспорти споживчого кредиту до вказаних кредитних договорів, які містять інформацію, яка надавалась споживачу до укладення договору до споживчого кредиту, як невід`ємні частини кредитного договору.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які містяться в Публічних пропозиціях ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ознайомився позичальник і погодився з ними, підписуючи Заяву-1 та Заяву-2 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій та неустойки, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Роздруківка з сайту Банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та порядок укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Перший Український Міжнародний банк», що розміщені на офіційному сайті Банку неодноразово змінювалися самим Банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Перший Український Міжнародний банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ», відсутність в Заявах на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 601 від 28.01.2020 та № 801 від 07.12.2021 роз`яснення щодо повного переліку послуг, за які банком нараховуються комісії, вони не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладених з відповідачем договорах, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, суд першої інстанції правильно виснував, що надані позивачем Публічні пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що містять умови та порядок надання банківських послуг в «Перший Український Міжнародний банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в Заявах позичальника № 601 від 28.01.2020 та № 801 від 07.12.2021 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які безпосередньо підписані останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Також, суд правильно виходив із того, що надані Банком Паспорти споживчого кредиту, з якими 28.01.2020 та 07.12.2021 під особистий підпис було ознайомлено відповідача до підписання Заяв на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 601 від 28.01.2020 та № 801 від 07.12.2021, відповідно, не є доказом додержання передбачених законом умов щодо укладення у відповідній формі кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту, та передує укладенню кредитного договору з позичальником. Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань, строк кредитування, вид карти, яка видається клієнту тощо. За відсутності зазначеної інформації не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит (відсотків, комісії) на відповідний період, ставки і сплати підвищених процентів, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (неустойки). Крім того, згідно відмітки у Паспорті споживчого кредиту інформація, зафіксована у ньому, є актуальною лише на дату його підписання, тоді як заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача по кредитним договорам обрахована станом на 09.09.2024 року.

Суд першої інстанції послався на відповідні правові висновки Верховного Суду.

Судом правильно встановлено, що факт отримання кредитних коштів та активного користування ними підтверджується виписками по особових рахунках відповідача, які є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач також їх не надав, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. З наданих Банком розрахунків заборгованості вбачається, що вони є чіткими, зрозумілими, узгоджуються з умовами Кредитних договорів, з них вбачається основний борг, нараховані відсотки, суми погашення заборгованості з датами внесення таких грошових коштів на рахунок Банку, залишок нарахованих не погашених відсотків та тіла кредиту.

Так, позивачем нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами в межах строку дії кредитного договору № 601 від 28.01.2020 року, оскільки згідно Заяви-1 строк дії кредитного ліміту становить 12 місяців з дня його надання. Зі спливом вказаного строку, дія Кредитного ліміту продовжується кожного разу на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО. Доказів наявності заперечень або скорочення строку дії даного Договору сторонами не надано. Протягом дії договору відповідач користувався кредитними коштами, у тому числі за збільшеним кредитним лімітом неодноразово здійснював операції покупки через POS-термінал, здійснював переказ між рахунками, вносив готівкові кошти, отримував готівкові кошти, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача.

Крім того, відповідач здійснював періодичні платежі в рахунок погашення заборгованості, в тому числі, і після збільшення кредитного ліміту Банком 16.06.2021 року, з чого випливає, що відповідач фактично користувався кредитними коштами, відповідно і погодився з умовами Банку. Доказів звернення до Банку із заявою про незгоду щодо збільшення кредитного ліміту відповідачем не надано.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції правильно виснував, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором № 601 від 28.01.2020 року: 30 982,66 грн. заборгованість за кредитом, 13 782,72 грн. заборгованість процентами, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за договором № 801 від 07.12.2021 року у сумі 32 379,50 гривень, з яких: 19 992,76 грн. заборгованість за кредитом; 4,90 грн. заборгованість за процентами; 12 381,84 грн. заборгованість за комісією суд також дійшов обґрунтованих висновків, що оскільки відповідно до договору № 801 від 07.12.2021, відповідачу було встановлено щомісячну плату у вигляді комісії 798,00 грн. (загалом на суму 19 152,00 гривні), без зазначення всього переліку послуг Банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення вказаного пункту Кредитного договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію в терміни та у розмірах, визначених у Заяві-2, є нікчемними. Тому суд правильно вважав на необхідне відмовити позивачу у стягненні з Позичальника заборгованості по комісії у сумі 12 381,84 гривні. Крім того, судом встановлено, що позивачем нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами поза строками дії кредитного договору № 801 від 07.12.2021 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 801 від 07.12.2021 року, заборгованість за відсотками розрахована за період з 07.12.2021 по 09.09.2024, в той час як дія цього договору скінчилася 07.12.2023. З урахуванням встановлених обставин за вказаним кредитним договором з відповідача підлягають стягненню відсотки за користування кредитним коштами лише за період з 07.12.2021 по 07.12.2023, що відповідно до наданого розрахунку становить 1,56 грн.; у стягненні іншої частини відсотків за період з 08.12.2023 по 09.09.2024 необхідно відмовити.

Стороною відповідача не спростовано факту отримання грошових коштів, активного користування ними, не надано доказів відсутності заборгованості за вищевказаними договорами. Відповідач доводів позивача про розмір заборгованості не спростував, контррозрахунку заборгованості не надав, доказів сплати заборгованості за договорами у відповідності до їх умов не подав.

Тому, за результатами апеляційного перегляду колегія суддів погоджується з висновками суду, що загальна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь Банка складає 64 759,70 грн., з яких:

- по кредитному договору № 601 від 28.01.2020 у сумі 44 765,38 гривень, з яких: 30 982,66 грн. заборгованість за кредитом; 13 782,72 грн. заборгованість за процентами;

- по кредитному договору № 801 від 07.12.2021 року у сумі 19 994,32 гривень, з яких: 19 992,76 грн. заборгованість за кредитом; 1,56 грн. заборгованість за процентами.

Доводи апеляційної скарги зводяться до повторень заперечень проти позову, незгоди з рішенням суду першої інстанції, незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, тобто стосуються переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка. Колегія суддів вважає, що в силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на відповідні правові висновки Верховного Суду не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки в указаних справах були встановлені інші фактичні обставини, порівняно з обставинами у цій справі.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 14 серпня 2025 року

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков