Справа № 227/2445/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25.08.2025

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Запара О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 та представника заінтересованої особи Драна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючих документів: що архівні довідки від 29.08.2023 №02-17/1192 та №02-17/1193 підтверджують його страховий стаж та належать йому, ОСОБА_1 , що дозволить йому зарахувати ці періоди роботи до страхового стажу для призначення пенсії.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

16.02.2024 р. він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з відповідною заявою про призначення пенсії, втім, рішенням №47 від 07.03.2024 йому було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.02.1989 та архівних довідок від 29.08.2023 №02-17/1192, №02-17/1193, оскільки в довідках не повністю зазначено його прізвище, ім`я та по батькові.

Як зазначається заявником при зверненні до суду, на даний час підтвердити його трудовий стаж в іншій спосіб або виправити помилки у вказаних довідках неможливо, оскільки колгосп ім. Урицького Добропільського району ліквідовано без правонаступників; водночас заявник посилається на те, що згідно його трудової книжки НОМЕР_1 від 04.02.1989, 05.06.1985 його було прийнято на роботу до колгоспу ім. Урицького Добропільського району, де він працював до моменту його призову на військову службу 20.11.1986. Після повернення з військової служби, 01.02.1989 його знову прийняли на роботу до колгоспу ім. Урицького Добропільського району, де він пропрацював до 19.02.1997 р., факти його працевлаштування у вказані періоди в колгоспі ім. Урицького Добропільського району підтверджується також архівними довідками № №02-17/1192, №02-17/1193 №02-17/1194 від 29.08.2023, наданими виконавчим комітетом Білозреської міської ради. Але у вказаних довідках не повністю зазначено моє прізвище, ім`я та по батькові.

Зокрема в архівній довідці від 29.08.2023 №02-17/1192 вказано « ОСОБА_1 » (так у документах за 1985, 1989 роки), « ОСОБА_1 » (так у документах за 1985 рік), « ОСОБА_1 » (так у доку ментах за 1986, 1987 роки), « ОСОБА_1 » (так у документах за січень 1987, вересень, листопад 1989 років), « ОСОБА_1 » (так у документах за серпень 1987, липень, грудень 1989 років), « ОСОБА_1 » (так у документах за грудень 1987, червень 1989 років) в «Колхоз Урицкого» (так у документах за 1985 - 1989 роки) за період роботи з 1985 по 1989 роки. В архівній довідці № 02-17/1193 від 29.08.2023 вказано « ОСОБА_1 (так в документах за 1990, 1991, 1992, 1993 роки), « ОСОБА_1 » (так у документах за березень, серпень 1990, 1991 роки), « ОСОБА_1 » (так у документах за вересень, жовтень 1991 року в « Колхоз Урицкого » (так у документах за 1990-1994 роки).

Щодо по батькові « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 », які в деяких випадках зазначені у вказаних архівних довідках, то заявник це пояснює тим, що його батька звали « ОСОБА_1 », але в колгоспі всі його називали скорочено « ОСОБА_1 », тому швидше за все, особи, які записували по батькові ОСОБА_1 , могли переплутати та записати його по батькові, як « ОСОБА_1 », оскільки ім`я « ОСОБА_1 » також використовується як скорочення імені « ОСОБА_1 ».

Заявник повністю підтримав подану ним в порядку окремого провадження заяву та просив суд її задовольнити.

В судове, в якому ухвалено судове рішення, заявник не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутності, просив суд задовольнити заяву повністю.

Представник заінтересованої особи Драна А.В. просила врахувати, що pгідно абз. 2 п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів та інших органів військового управління про загибель, чи пропажу безвісті у зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до пункту 3 та пункту 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637 (далі Порядок № 637) підтвердження наявного трудового стажу у тих випадках,

коли в трудовій книжці відсутні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження приймаються, крім іншого, довідки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи я паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Встановлення факту належності ОСОБА_1 правовстановлюючого токумента, а саме архівних довідок Виконавчого комітету Білозерської міської ради № 02-17/1188 від 29.08.2023, № 02-17/1189 від 29.08.2023, № 02-17/1192 від 29.08.2023, № 02-17/1193 від 29.08.2023, має юридичне значення, оскільки необхідне заявнику для

призначення пенсії.

16 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють i безпосередньо зайняті У виробництві трактористами-машиністами сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За результатом розгляду заяви від 16 лютого 2024 р, наданими документами, індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 склав 29 років 11 місяців 25 днів.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788- XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерви.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пункт 1 Порядку № 637 зазначає про те, що основним документом, що підтверджує загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у роботи, служби, навчання, а також архівними установами. ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем

стаж роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Ради Міністрів СРСР № 310 від 21.04.1975р. затверджено Основні положення про ведення та видачу трудових книжок колгоспників (далі - Положення № 310). Встановлено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про

трудову участь трудову діяльність членів колгоспів. Відповідно до пункту 5 Положення №310 до трудової книжки колгоспника здійснюються записи про членство в колгоспі, дані про виконання. Відповідно до пункту 6 Положення №310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, наявні приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

До страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки 04.02.1989 НОМЕР_1 періоди роботи в колгоспі імені Урицького з 05.06.1985 по 20.11.1986 та з 01.02.1989 по 31.12.1994, оскільки відсутні дані про фактично відпрацьований час.

В наданих для розгляду архівних довідках про відпрацьовані вихододні від 29.08.2023 № 02-17/1192 за період з 1985 по 1989, № 02-17/1193 за період з 1990 по 1994, довідках про заробітну плату № 02-17/1188, № 02-17/1189, № 02-17/1190 та № 02- 17/1191 по батькові не відповідає паспортним даним.

Згідно з пунктом 26 Порядку № 637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з іменем, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження , факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено в судовому порядку (а.с. 46-50).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 -80 ЦПК України, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

16 лютого 2024 р. ОСОБА_1 звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за вислугу років, за результатами розгляду якої ОСОБА_1 рішенням від 09.04.2024 року № 47 було відмовлено в призначенні пенсії.

У цьому рішенні повідомляється про відмову в призначенні пенсії за віком в зв?язку з відсутністю необхідного стажу роботи в якості тракториста-машиніста, підтвердженого в установленому порядку. ОСОБА_1 запропоновано дооформити документи і рішення щодо підрахунку необхідного стажу буде переглянуто (а.с. 20, 21-22).

Як встановлено судом на підставі письмових доказів, виконавчий комітет Білозерської міської ради Донецької області ОСОБА_1 видав архівну довідку від 29.08.2023 року №02-17/1192, де зазначено, що в особових рахунках з нарахування заробітної плати є відомості про відпрацьовані дні « ОСОБА_1 » (у документах за 1985,1989 роки,) « ОСОБА_1 » (у документах за 1985 рік), « ОСОБА_1 » (у документах за 1986, 1987 роки), « ОСОБА_1 » (у документах за січень 1987, липень, грудень 1989 років), « ОСОБА_1 » (у документах за грудень 1987, червень 1989 років)в «Колхоз Урицкого» за період роботи з 1985 по 1989 роки (а.с. 68 ).

Суду надано (а.с. 69) архівну довідка від 29.08.2023 р. № 02-17/1193, в якій зазначено, що в особових рахунках з нарахування заробітної плати є відомості про відпрацьовані дні « ОСОБА_1 », (у документах за 1990, 1991, 1992, 1993 роки) « ОСОБА_1 » (у документа за березень, серпень 1990, 1991 року), « ОСОБА_1 » (в документах за вересень, жовтень, 1991 р.) в «Колхоз Урицкого». (у документах за 1990 - 1994 роки).

Згідно копії трудової книжки заявника (а.с. 94-99), остання містить запис про прийняття ОСОБА_1 в члени колгоспу ім. Урицького на підставі наказу № 1 від 7.01.1986 року (а.с. 95, 96), 20.11.1986 року - призваний на службу до лав ОСОБА_1 (а.с. 96); прийнятий на роботу в колгосп ім. Урицького 1.02.1989 р. (а.с. 86); звільнений з членів колгоспу ім. Урицького за переводом в ООО «Заря» 19.02.1997 року (а.с.97), - що узгоджується з інформацією в архівних довідках № 02-17/1192, № 02-17/1193 і свідчить про роботу заявника в колгоспі ім. Урицького у зазначені в архівної довідки періоди.

Отже, в архівних довідках № 02-17/1192, №2-17/1193 від 29.08.2023 р. містяться скорочені відомості по батькові заявника.

Дослідивши докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви повністю, виходячи з наступного.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо:

згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав;

чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;

заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Правовстанмовлювальний докуммент - документ, який посвідчує правовий зв`язок конкретного майна з особою його власника та складений у порядку, передбаченому законодавством (державний акт на право власності на земельну ділянку, договір дарування, договір купівлі-продажу, свідоцтво на право власності тощо).

Правовстановлюючими документами також є, наприклад: архівна довідка про трудову діяльність на підприємстві та розмір оплати праці, довідка про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, трудова книжка, заповіт, страхове свідоцтво, ощадна книжка тощо.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пункт 6).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої, що зазначені в документі - не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Згідно роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Наведена правова позиція суду узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №320/948/18, Верховного Суду у постановах від 19 червня 2019 року по справі №752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року по справі №750/9847/18, від 18 листопада 2020 року по справі №554/3600/19, від 25 листопада 2020 року по справі №636/4087/19, від 03 лютого 2021 року по справі №644/9753/19, від 16 червня 2021 року по справі №643/6447/19, від 15 вересня 2021 року по справі №733/324/21, п.12 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі сумніву в належності трудової книжки особі внаслідок помилки, коли прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, ураховуючи положення пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» факт належності цього документа відповідній особі може бути встановлено лише у судовому порядку. Внесення виправлень на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом від 29.07.93 № 58, у таких випадках не передбачено.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

З огляду на приписи пункту 2.11, 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

На переконання суду, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 серпня 2018 року по справі №545/1472/17.

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 р. по справі №938/792/21 суд касаційної інстанції дійшов правового висновку, що законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Як встановлено судом, в архівних довідках № 02-17/1192, №2-17/1193 від 29.08.2023 р. містяться скорочені відомості по батькові заявника, що є обставиною, котра перешкоджає заявнику з реалізацією його права на пенсію.

Оскільки метою встановлення факту, що має юридичне значення, є забезпечення можливості реалізації заявником гарантованого Конституцією України права на пенсійне забезпечення, а також те, що іншого порядку та можливості встановити факт, окрім судового, не існує, суд дійшов висновку про належність вказаних документів заявникові, тому наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 повністю.

Щодо розподілу судових витрат.

При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються (ч. 7 ст. 294 ЦПК України).

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст. 13, ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 3 та ч. 7 ст. 294, п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , де заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 архівної довідки №02-17/1192 та архівної довідки 2-17/1193, які видані виконавчим комітетом Білозреської міської ради Донецької області 29.08.2023 р.

Судові витрати не відшкодовуються.

Дата складення повного судового рішення 25.08.2025 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї