Єдиний унікальний номер 728/579/25
Номер провадження 2/728/308/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі

головуючого судді Сороколіта Є.М.,

за участі:

секретаря судового засідання Кирути Л.І.,

а також

позивача не з`явився,

представника позивача адвоката Антоненка І.Є.,

відповідача 1 не з`явився,

відповідача 2 не з`явився,

представника відповідача 2 адвоката Ковалюха В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмачі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ АЛЬФА-ГАРАНТ (бул. Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, 01133, ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.

1. Ухвалою Суду від 17.03.2025 № 728/579/25 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовом ОСОБА_1 (далі також Позивач), представництво інтересів якого здійснює адвокат Антоненко Ігор Євгенійович, до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ АЛЬФА-ГАРАНТ (далі також Відповідач 1, ТДВ СК АЛЬФА-ГАРАНТ) та ОСОБА_2 (далі також Відповідач 2), за змістом якого Позивач просить стягнути з ТДВ СК АЛЬФА-ГАРАНТ на користь Позивача 27 918,18 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та стягнути з Відповідача 2 на користь Позивача 57 039,70 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також вирішити питання про стягнення понесених ним судових витрат у вигляді 1 211,20 грн судового збору, 8 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 3 000,00 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу.

2. Ухвалою Суду від 27.05.2025 № 728/579/25 задоволено заяву представника Відповідача 2 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, здійснено перехід до розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження і замінено судове засідання з розгляду справи по суті на підготовче засідання.

3. Ухвалою Суду від 18.06.2025 № 728/579/25 підготовче провадження у справі було закрито, призначено проведення судового засідання з розгляду справи по суті.

4. У судове засідання з розгляду справи по суті з`явилися представник Позивача, Відповідач 2 та його представник.

5. Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, участі уповноваженого представника не забезпечив.

6. Також у судовому засіданні 05.08.2025 Суд, перейшовши до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку з наявністю виняткового випадку та складністю справи, керуючись положеннями абзацу 2 частини першої статті 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі також ЦПК України), відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 10 днів, оголосивши дату, час та місце його проголошення.

7. Враховуючи неявку всіх учасників справи у судове засідання з проголошення судового рішення, це судове рішення не проголошувалося, а відповідне судове засідання не фіксувалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), що узгоджується з положеннями статей 247, 268 ЦПК України.

ІІ. Позиції учасників справи.

А. Позиція позивача.

8. За змістом позовної заяви Позивач вказує, що 29.01.2024 о 18 год 00 хв Відповідач 2 в м. Бахмач по вулиці Шевченка, поблизу будинку № 17, керував автомобілем марки ВАЗ, модель 21150, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, а саме повороту ліворуч, не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем марки RENAULT, модель LAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , яка рухалась в попутному напрямку, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

9. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність учасників згаданої дорожньо-транспортної пригоди була застрахованою, ними за взаємною згодою було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

10. У подальшому, Позивач звернувся до Відповідача 1 як страховика Відповідача 2 для здійснення виплати страхового відшкодування і отримав 29 000,00 грн, хоча вартість ремонту легкового автомобіля марки RENAULT, модель LAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ушкодження складає 113 957,88 гривень, а вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу 56 918,18 грн.

11. У зв`язку з чим вважав, що різниця між виплаченою страховою виплатою та завданим матеріальним збитком (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) становить 27 918,18 грн і підлягає стягненню з Відповідача 1, а різниця між розміром матеріального збитку, який повинно бути погашено страховою компанією і вартістю ремонту легкового автомобіля становить 57 039,70 грн та має бути стягненою з Відповідача 2.

12. Як на правову підставу свої вимог посилався на відповідні положення статей 999, 1187, 1188 та 1194 Цивільного кодексу України (далі також ЦК України), за змістом яких законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування), а шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

13. Також посилався на відповідні положення статей 6, 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 № 1961-ІV (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі також Закон № 1961-ІV), згідно з якими у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

14. Окрім того, просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат у вигляді 1 211,20 грн судового збору, 8 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 3 000,00 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу.

В. Позиція Відповідача 1.

15. Відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого Відповідач 1 позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

16. Вказував, 07.03.2024 між ним та Позивачем, на підставі положень пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-ІV, була укладена Угода про розмір страхового відшкодування, відповідно до якої сторони досягли згоди, що сума матеріального збитку та сума страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 29.01.2024, становить 29 000,00 грн, які й були сплачені страховиком.

17. Відповідно вважає, що належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за страховим полісом № 218788024.

18. Як на правове підґрунтя своїх заперечень посилається на пункт 36.2 статті 36 Закону № 1961-ІV, згідно з яким Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

19. Просив Суд відмовити у задоволенні позовних вимог до нього у повному обсязі.

С. Позиція Відповідача 2.

20. Відповідачем 2, в особі його представника, також подано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого Відповідач 2 також позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

21. Зазначав, що Позивач та Відповідач 1 на підставі статті 35 і пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-ІV досягли згоди про розмір матеріального збитку та розмір страхового відшкодування і сторони не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

22. Враховуючи, що Відповідач 1 здійснив виплату узгодженого страхового відшкодування вважав, що шкода, завдана ним 29.01.2024 у результаті дорожньо-транспортної пригоди була відшкодована у повному обсязі.

23. Окремо наголошував, що звіт про оцінку № 33/24 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, який долучено Позивачем є недопустимим доказом, оскільки його не призначав страховика, а дослідження було виконано з порушенням вимог пункту 5.2 Методики товарознавчої експертизи оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованого в Мін`юсті України 24.11.2003 за № 1074/8395, а саме про огляд автомобіля марки RENAULT, модель LAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , Відповідач 2 не повідомлявся належним чином.

24. Більш того в акті огляду оцінювачем описані пошкодження, яких не було виявлено у день дорожньо-транспортної пригоди, а саме скло ліхтаря заднього лівого, боковина (крило) заднє ліве, усунення перекосу проєму кришки багажника. При цьому у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 29.01.2024, яке було підписане обома її учасниками, зазначено, що автомобіль марки RENAULT, модель LAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав пошкодження заднього бампера та кришки багажника.

25. Як на правове підґрунтя своїх заперечень посилався на положення статті 33 Закону № 1961-ІV, згідно з якими, зокрема, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

26. Враховуючи висловлені заперечення просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

27. Окрім того, просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат у вигляді 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.

28. Відповідачем 2 та Позивачем та 29.01.2024 складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, за змістом якого м. Бахмач на вул. Шевченка, буд. № 17, відбулося зіткнення між автомобілем марки ВАЗ, модель 21150, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем марки RENAULT, модель LAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі автомобіля марки ВАЗ, модель 21150, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак при повороті ліворуч автомобіля марки RENAULT, модель LAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вину вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнав за собою Відповідач 2 (а.с. 9).

29. Згідно з відомостями зазначеного повідомлення, цивільно-правова відповідальність Відповідача 2 була застрахована Відповідачем 1 відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 218788024, дійсного до 05.01.2025. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрAT СТ Гарантія відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 6641649, дійсного до 03.09.2024.

30. Також згідно з відомостями зазначеного повідомлення автомобіль марки RENAULT, модель LAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав пошкодження заднього бамперу та кришки багажника.

31. У подальшому 16.02.2024 Позивачем замовлено оцінку визначення вартості ремонту легкового автомобіля марки RENAULT, модель LAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу.

32. Відповідно до Звіту про оцінку № 33/24 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 05.03.2024, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , вартість ремонту легкового автомобіля марки RENAULT, модель LAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ушкодження складає 113 957,88 грн (в тому числі ПДВ), а вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу складає 56 918,18 грн (в тому числі ПДВ) (а.с. 10-30).

33. Згідно з рахунком-фактурою від 22.02.2024 № 33/24, платіжною інструкцією від 28.02.2024 № 0.0..1 та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 05.03.2024 № 33/24, вартість автотоварознавчого дослідження транспортного засобу № 33/24 становила 3 000,00 грн і була фактично оплачена (а.с. 32-34).

34. Також у матеріалах справи наявні копія угоди про розмір страхового відшкодування від 07.03.2024, укладена між Позивачем і Відповідачем 1, за змістом якої сума страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 29.01.2024, визнається з урахуванням франшизи у розмірі 29 000,00 грн (а.с. 39) та копія платіжної інструкції від 15.03.2024 № 44819 про виплату узгодженого страхового відшкодування Позивачу (а.с. 31).

35. Водночас матеріали справи містять копію заяви Позивача, адресованої Відповідачу 1 від 28.03.2024 б/н, за змістом якої останній повідомляє, що 15.03.2024 ТДВ СК АЛЬФА-ГАРАНТ здійснило йому виплату страхового відшкодування у розмірі 29 000,00 грн згідно зі страховим актом № ЦВ/24/0684, однак вказану суму страхового відшкодування з ним ніхто не погоджував. Зазначав, що на його замовлення суб`єктом оціночної діяльності визначено розмір матеріального збитку, який становить 56 918,18 грн, у зв`язку з чим просив доплатити різницю (а.с. 37).

36. Згідно з показаннями свідка ОСОБА_3 . Судом встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди огляд пошкоджень транспортних засобі здійснювався дистанційно у зв`язку з відсутністю страхових комісарів Відповідача 1 у місті Бахмач. Відповідні заяву про страхове відшкодування та угоду про розмір страхового відшкодування від 07.03.2024 подавала та підписувала саме вона.

37. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 27.08.2014 серії НОМЕР_3 , виданого повторно, 23.07.2013 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції складено відповідний актовий запис від 23.07.2013 № 71 (а.с. 8).

38. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT, модель LAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , його перша реєстрація в Україні відбулася 02.09.2021. Титульним власником зазначено Позивача (а.с. 7).

39. Також щодо підтвердження витрат Позивача, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу), Суду надані для оцінки копії відповідного договору про надання правничої допомоги від 28.03.2024 б/н, укладеного між Позивачем і адвокатом Антоненком Ігорем Євгенійовичем, детальний розрахунок витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, та квитанція до прибуткового касового ордеру від 28.03.2025 № 17 на суму 8 500,00 грн (а.с. ).

40. Щодо підтвердження витрат Відповідача 2, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу), Суду надані для оцінки копії відповідного договору про надання правничої допомоги від 24.03.2025 б/н, укладеного між Відповідачем 2 і адвокатом Ковалюхом Василем Миколайовичем, детальний опис робіт (наданих послуг) від 03.04.2025 та квитанція до прибуткового касового ордеру від 24.03.2025 № 20 на суму 8 000,00 грн.

ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.

41. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

42. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

43. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

44. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими Суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).

45. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

46. Окрім того, Суд нагадує, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence) і «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

47. Європейський суд з прав людини (далі також ЄСПЛ) у рішенні Джей.Кей. та інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) наголошує, що стандарт «балансу ймовірностей» притаманний саме цивільним справам.

48. Також цей стандарт доказування згадується ЄСПЛ у справі Бендерський проти України (BENDERSKIY v. UKRAINE) і полягає у тому, що для Суду, аби визнати певну подію такою, яка відбулася, достатньо дійти висновку про те, що з урахування усіх доказів вірогідність існування такої події є більшою за не існування.

49. Також Суд зазначає, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом № 1961-IV, чинним на час виникнення спору, та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

50. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

51. Пунктом 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

52. Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

53. У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону № 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

54. За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

55. У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

56. Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

57. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

58. Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

59. Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

60. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

61. Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

62. У постанові від 21.03.2018 року у справі № 569/13697/15-ц (провадження № 61-5424св18) Верховний Суд, залишаючи без змін рішення апеляційного суду, звернув увагу, що позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV. Однак суд першої інстанції, стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої виплати.

63. Також у постанові від 10.06.2020 у справі № 333/2096/17 (провадження № 61-20343св18) Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у частині стягнення зі страховика майнової шкоди, виходив із того, що страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача.

64. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Судом встановлено, що власнику автомобіля автомобіля марки RENAULT, модель LAGUNA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29.01.2024 з вини Відповідача 2, який керував автомобілем марки ВАЗ, модель 21150, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдано майнову шкоду.

65. При цьому Суд зауважує, що оскільки автомобіль було придбано у шлюбі, на нього поширюється презумпція спільної сумісної власності, встановлена статтями 60, 61 Сімейного кодексу України.

66. Також цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки ВАЗ, модель 21150, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована ТДВ СК АЛЬФА-ГАРАНТ і 07.03.2024 потерпіла особа узгодила з Відповідачем 1 розмір страхового відшкодування у сумі 29 000,00 грн, після чого страховик виплатив узгоджену суму.

67. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц (провадження № 61-28728сво18), постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

68. Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

69. Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначав, що добросовісність це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

70. У підписаній угоді про розмір страхового відшкодування зазначено, що вона складена у відповідності до вимог пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, а узгоджена сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважаються припиненими.

71. Тобто, за змістом вказаної угоди, особа, якій було завдано збитків, діючи добровільно, на власний розсуд погодилася із розміром страхового відшкодування ТДВ СК АЛЬФА-ГАРАНТ у сумі 29 000,00 грн та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до страхової компанії чи завдавача шкоди суперечить як її попередній поведінці, так і засадам розумності та диспозитивності.

72. Відомостей про те, що угода про розмір страхового відшкодування підписана під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали справи не містять.

73. Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він є меншим страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі (див. постанову Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 362/3043/18 (провадження № 61- 13063св20)).

74. Суд зауважує, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

75. Отже, за наведеними складовими матеріального збитку у більшому розмірі (окрім фізичного зносу), майнову відповідальність міг би нести страховик (страхова компанія), якби зі страховиком не було узгоджено у порядку пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV меншу суму страхового відшкодування.

76. Підсумовуючи викладене, Суд приходить до висновку у наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат.

77. Суд наголошує, що згідно положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

78. Згідно з підпунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

79. Також за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

80. На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою, Відповідачем 2 долучено до матеріалів судової справи копії відповідного договору про надання правничої допомоги від 24.03.2025 б/н, укладеного між Відповідачем 2 і адвокатом Ковалюхом Василем Миколайовичем, детальний опис робіт (наданих послуг) від 03.04.2025 та квитанція до прибуткового касового ордеру від 24.03.2025 № 20 на суму 8 000,00 грн.

81. Оцінюючи надані документи Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу він має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

82. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

83. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі також ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

84. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268 рішення ЄСПЛ).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічні посилання мають постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, додаткові постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19).

85. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема:

- час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець;

- вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні;

- тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому для Суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

86. Вирішуючи останнє, Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанови КГС ВС від 24.04.2024 у справі № 922/3850/23, 11.04.2024 у справі № 910/11136/23, постанови КЦС ВС від 22.11.2023 року у справі № 220/571/21, від 20.06.2024 у справі № 760/11612/23).

87. Підсумовуючи наведене, враховуючи незначну складність цієї справи, наявність доволі сталої судової практики щодо розгляду аналогічних питань, проведення лише декількох засідань, Суд вважає, що заява про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню у розмірі 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп.).

88. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України Суд,

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ АЛЬФА-ГАРАНТ та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач 1: ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СТРАХОВА КОМПАНІЯ АЛЬФА-ГАРАНТ, адреса місцезнаходження: бул. Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, індекс 01133, .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя Є.М. Сороколіт