ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1928/25 Справа № 179/2193/23 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Ковальчук Т.А. від 03 жовтня 2024 року по справі за позовом керівника Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою, шляхом визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності та оренди, повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2023 року керівник Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави, в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, посилаючись на те, що наказом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-13941/15-20-СГ від 31.12.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби на території Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та надано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку, загальною площею 44,1171 га, в тому числі пасовища площею 44,1171 га, (кадастровий номер :01:001:0739) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння та випасання худоби, розташовану на території Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. 24.02.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Богдан Т.Л., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56885075 від 02.03.2021, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області зареєстровано право власності на вищезазначену земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0739, площею 44,1171 га, (номер запису про право власності 40798905) та право оренди цієї ж земельної ділянки за ОСОБА_1 (номер запису про інше речове право 40798992). Підставою для здійснення даної реєстрації зазначено наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-13941/15-20-СГ від 31.12.2020 та договір оренди земельної ділянки №37/57-21-ДО від 29.01.2021, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі голови комісії з ліквідації начальника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Свердліна Дмитра Валерійовича, з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої. Відповідно до предмету укладеного договору в оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння та випасання худоби, загальною площею 44,1171 га, яка знаходиться на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. При цьому встановлено, що земельна ділянка, площею 44,1171 га, кадастровий номер :01:001:0739, яка розташована на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району, знаходиться в межах ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Приорільський», створеного на підставі Указу Президента України від 09 грудня 1998 року №1341/98 «Про території та об`єкти природно-заповідного фонду загальнодержавного значення» з метою збереження та відтворення цінних природних комплексів, генофонду рослинного і тваринного світу оголошено заказниками і пам`ятками, тобто є земельною ділянкою природно-заповідного призначення та не може використовуватися для товарного сільськогосподарського виробництва. Враховуючи, що земельна ділянка природно-заповідного фонду з кадастровим номером :01:001:0739, площею 44,1171 га, розташована в межах об`єктів та територій ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Приорільський», вона відноситься до земель державної власності, право розпорядження якою належить Дніпропетровській обласній державній адміністрації. Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України не мало повноважень щодо розпорядження земельними ділянками природно-заповідного фонду державної власності. Отже, недодержання встановленого чинним законодавством особливого режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду, розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду неуповноваженим органом, зміна її цільового призначення для цілей, які суперечать встановленим видам використання, що може призвести до порушення цілісності екомережі держави в цілому та загибелі рідкісних видів рослин, комах, тощо, в межах земельної ділянки природно-заповідного призначення з кадастровим номером :01:001:0739, площею 44,1171 га, порушує права та інтереси її власника - держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації на законне володіння належною їй земельною ділянкою та забезпечення збереження екомережі та природних ресурсів на ній. Спірна земельна ділянка розташована в межах ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Приорільський» та належала до нього впродовж десятків років до виникнення спірних правовідносин, тобто відносилася до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення протягом тривалого часу. Відповідачі не мали перешкод у доступі до законодавства й у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих ознак розташування спірної земельної ділянки впродовж десятків років в межах ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Приорільський», проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про те, що ділянка має ознаки земель природно-заповідного призначення, а тому відбулося заволодіння земельною ділянкою державної власності природо-заповідного фонду з порушенням вимог земельного законодавства України, що ставить під обґрунтований сумнів добросовісність відповідачів під час видачі наказу та укладення договору оренду з подальшою його державною реєстрацією. Таким чином, посадовими особами ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області фактично змінено цільове призначення спірної земельної ділянки всупереч вимогам ст. 20 Земельного Кодексу України. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив:

усунути перешкоди власнику Дніпропетровській обласній державній адміністрації у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного призначення шляхом визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-13941/15-20-СГ від 31.12.2020 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду»;

усунути перешкоди власнику Дніпропетровській обласній державній адміністрації у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного призначення шляхом скасування державної реєстрації права власності земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0739, площею 44,1171 га, яка розташована на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району, проведену за Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Богдан Т.Л. №56885075 від 02.03.2021 (номер запису про право 40798905);

усунути перешкоди власнику Дніпропетровській обласній державній адміністрації у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного призначення шляхом скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0739, площею 44,1171 га, яка розташована на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району, проведену за ОСОБА_1 , на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Богдан Т.Л. №56885075 від 02.03.2021 (номер запису про право 40798992);

усунути перешкоди власнику Дніпропетровській обласній державній адміністрації у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного призначення з кадастровим номером :01:001:0739, площею 44,1171 га, яка розташована на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, шляхом її повернення на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації із незаконного користування ОСОБА_1 (а.с. 1-13 т.2).

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року, з врахуванням ухвали цього ж суду від 14 жовтня 2024 року про виправлення описки, позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-13941/15-20-СГ від 31.12.2020 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду». Скасовано державну реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0739, площею 44,1171 га, яка розташована на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району, проведену за Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області () на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Богдан Т.Л. №56885075 від 02.03.2021 (номер запису про право 40798905). Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0739, площею 44,1171 га, яка розташована на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району, проведену за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Богдан Т.Л. №56885075 від 02.03.2021 (номер запису про право 40798992). Вирішено також усунути перешкоди власнику Дніпропетровській обласній державній адміністрації у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного призначення з кадастровим номером :01:001:0739, площею 44,1171 га, яка розташована на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, шляхом її повернення на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації із незаконного користування ОСОБА_1 . Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір в розмірі 4294,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір в розмірі 4294,40 грн.

В апеляційній скарзі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, письмовою розпискою прокурора від 28.05.2025 (а.с. 136 т. 3), довідками про доставку 07.06.2025 судової повістки в електронному вигляді керівнику Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровській обласній державній адміністрації, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області та його представнику Міссону Д.В., які долучені до матеріалів справи (а.с. 142-145 т.3). У зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за останньою відомою суду адресою, що також відповідає відомостям з Єдиного державного демографічного реєстру №1644486 від 06.08.2025, сповіщення вказаного відповідача здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади (а.с. 167-168 т.3).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-13941/15-20-СГ від 31.12.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби на території Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та надано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку, загальною площею 44,1171 га, в тому числі пасовища площею 44,1171 га (кадастровий номер :01:001:0739) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння та випасання худоби, розташовану на території Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с. 183 т.1).

29 січня 2021 року між ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області та ОСОБА_1 було укладено договір оренди №37/57-21-ДО земельної ділянки загальною площею 44,1171 га (кадастровий номер :01:001:0739) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння та випасання худоби, на строк 49 років (а.с. 177-182 т.1).

Згідно пункту 4.1 вказаного вище договору оренди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі (в національній валюті України гривня). Орендна плата на рік встановлюється відповідно до Розділу ХІІ Податкового кодексу України в розмірі 0,3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розмір орендної плати становить: 609,90 грн за рік.

24.02.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Богдан Т.Л., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56885075 від 02.03.2021, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області зареєстровано право власності на вищезазначену земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0739, площею 44,1171 га (номер запису про право власності 40798905) та право оренди земельної ділянки за ОСОБА_1 (номер запису про інше речове право 40798992), на підставі наказу №4-13941/15-20-СГ від 31.12.2020 та договору оренди №37/57-21-ДО від 29.01.2021 (а. с. 174-176).

Установлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0739, площею 44,1171 га розташована у межах ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Приорільський», який оголошено Указом Президента України від 09.12.1998 №1341/98, відноситься до земель природно-заповідного фонду державної власності, право розпорядження якою належить Дніпропетровській обласній державній адміністрації (а. с. 153-154, 170-172 т.1).

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 14 Конституції України).

До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим (стаття 18 ЗК України).

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (частина перша статті 19 ЗК України).

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частини перша, друга статті 20 ЗК України тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 20 ЗК України).

Відповідно до пунктом «г» частини першої статті 150 ЗК України землі природно-заповідного фонду належать до особливо цінних земель.

Погодження питань, пов`язаних із зміною цільового призначення особливо цінних земель державної та комунальної власності, припиненням права постійного користування ними відповідно до цього Кодексу належить до повноважень Верховної Ради України (пункт «ґ» статті 6 ЗК України).

Статтею 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно зі статтею 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 ЗК України).

У частині третій статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища. Встановлені частиною першою цієї статті основні види використання, а також заготівля деревини, лікарських та інших цінних рослин, їх плодів, сіна, випасання худоби, мисливство, рибальство та інші види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів.

Заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів (стаття 25 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»).

У частині першій статті 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання (частина п`ята статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»).

Відповідно до частини першої статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб (частина п`ята статті 122 ЗК України.

Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

У постанові від 20 червня 2023 року у справі №554/10517/16-ц (провадження №14-76цс22) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону №2456-XII потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку (такий підхід не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому щодо земельних ділянок водного фонду у постановах від 22 травня 2018 року у справі №469/1203/15-ц (провадження №14-95цс18); від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (провадження №14-452цс18, пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження №14-473цс18, пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (провадження №14-364цс19, пункт 96); від 7 квітня 2020 року у справі №372/1684/14-ц (провадження №14-740цс19, пункт 45), від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21, пункти 51-52)). За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2024 року у справі №927/1206/21 (провадження №12-31гс23) вказано, що:

«118. При зверненні до суду з цим позовом прокурор посилався на те, що наказ ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області №25-10008/14-18-сг від 21 грудня 2018 року у частині передання у комунальну власність земельної ділянки, площею 34,8071 га, кадастровий номер :02:000:2138, суперечить вимогам земельного законодавства та законодавства про охорону культурної спадщини, оскільки на зазначені земельній ділянці розташовані пам`ятки археології, що свідчить про її належність до земель історико-культурного призначення.

119. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц (пункт 143), від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц (пункт 99), від 07.04.2020 року у справі №372/1684/14-ц (пункт 46)).

120. У пункті 64 постанови від 30.05.2018 у справі №923/466/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала такий правовий висновок: «Відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. На підставі оскаржуваного рішення селищної ради було здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, отже, вимоги про визнання оспорюваного рішення недійсним як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав можуть бути предметом розгляду в господарських судах».

121. Наведений висновок є застосовним і до правовідносин, у яких земельна ділянка протиправно передана органами Держгеокадастру з державної власності у комунальну власність територіальної громади, якщо не відбулося її подальше відчуження.

122. З огляду на особливості правового регулювання земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології, та неможливість їх передання у комунальну чи приватну власність, а також з урахуванням того, що спірні земельні ділянки були передані Плисківській ОТГ як землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, Велика Палата Верховного Суду констатує, що позов з вимогою про визнання незаконним і скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області за встановлених судами конкретних обставин цієї справи відповідає критерію правомірності та ефективності вибраного позивачем способу захисту порушеного права, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельної ділянки та особи її власника. Подібний за змістом висновок Велика Палата Верховного Суду вже формулювала у пункті 82 постанови від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 і підстави для відступу від цього висновку не встановлені.

123. Обраний прокурором спосіб захисту шляхом оскарження рішення (наказу) уповноваженого органу про передачу земельної ділянки в комунальну власність безпосередньо передбачений у пункті 10 частини другої статті 16 ЦК України та, за встановлених судами конкретних обставин справи, є достатнім і ефективним у спірних правовідносинах, відповідає правовій природі відносин учасників спору. З урахуванням обставин, з якими прокурор пов`язував порушення прав та інтересів держави (наявність у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про реєстрацію права комунальної власності на спірну земельну ділянку), скасування рішення уповноваженого органу, яке продовжує діяти як підстава виникнення та існування права комунальної власності і внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, саме лише приведе до усунення порушення прав держави на особливо цінні об`єкти археологічної спадщини».

Судом установлено, що ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області не мало права розпоряджатись вказаною вище земельною ділянкою та відведення її ОСОБА_1 як земель сільськогосподарського призначення в оренду для сінокосіння та випасання худоби.

Зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право власності (інше речове право) на цю ділянку. За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний позов.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0739, площею 44,1171 га розташована у межах ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Приорільський» та відноситься до земель природно-заповідного фонду державної власності, право розпорядження якою належить Дніпропетровській обласній державній адміністрації; приймаючи до уваги, що наказом ГУ Держземагенства у Дніпропетровській області від №4-13941/15-20-СГ від 31.12.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби на території Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та надано ОСОБА_1 в оренду; встановивши, що зазначену земельну ділянку фактично виведено із земель природно-заповідного фонду, які в силу вимог закону є особливо цінними землями, без погодження уповноваженими на те органами, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову, визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-13941/15-20-СГ від 31.12.2020, на підставі якого здійснено державну реєстрацію прав за ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області та права оренди за відповідачем ОСОБА_1 й повернення спірної земельної ділянки державі в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації із незаконного користування ОСОБА_1 .

Це відповідає критерію правомірності та ефективності вибраного позивачем способу захисту порушеного права, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельної ділянки природно-заповідного фонду та особи її власника.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 05 березня 2025 року у справі №179/36/22.

Повернення Дніпропетровській обласній державній адміністрації спірної земельної ділянки переслідує легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними інтересами, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням.

Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом спірної земельної ділянки.

Відповідно до абзацу третього преамбули до Закону України «Про природно-заповідний фонд» природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Тому на землях природно-заповідного фонду заборонена будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням (частина третя статті 7 цього Закону).

Дотримання встановлених заборон є необхідною умовою використання земельної ділянки природно-заповідного фонду, з тією метою, щоби попередити завдання шкоди загалом навколишньому природному середовищу і, зокрема, частині світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що у спорах стосовно прибережних захисних смуг, земель лісогосподарського призначення, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави (зокрема земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення), остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України, частина третя статті 1 ЗК України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункти «а» і «б» частини першої статті 91, пункти «а» і «б» частини першої статті 96 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (див. постанови від 07 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц (пункт 127), від 07 листопада 2018 року у справі №488/6211/14-ц (пункт 90), від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (пункт 148), від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц (пункт 53), від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (пункт 117)).

З огляду на вказане у втручанні держави у право мирного володіння спірною земельною ділянкою природно-заповідного фонду є легітимна мета контролю за використанням цієї ділянки за цільовим призначенням згідно із загальними інтересами.

У справі суспільний інтерес у поверненні земельної ділянки державі в особі Дніпропетровської ОДА спрямований на задоволення соціальних потреб - у відновленні законності, становища, яке існувало до порушення права на цю земельну ділянку, яка належить до земель природно-заповідного фонду, у недопущенні забороненої законом діяльності на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Приорільський».

Контроль за використанням земельних ділянок природно-заповідного фонду є важливим для суспільства загалом і для територіальної громади зокрема. Загальний інтерес у контролі за використанням спірної земельної ділянки за цільовим призначенням для гарантування безпечності довкілля та непогіршення екологічної ситуації, безумовно, переважає приватний інтерес однієї особи у збереженні права користування цієї ділянки, отриманої з метою, що прямо суперечить закону.

Необхідно зауважити, що за умовами договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0739 від 29 січня 2021 року ОСОБА_1 був зобов`язаний сплачувати орендну плату щорічно; погоджений розмір орендної плати земельної ділянки площею 44,1171 га становить 609,90 грн за рік (пункту 4.1 договору).

Таким чином, повернення земельної ділянки на користь держави не покладає на відповідача ОСОБА_1 надмірний фінансовий тягар.

Обґрунтування апеляційної скарги, що ландшафтного заказника «Приорільський» як юридичної особи не створено, а тому його не існує - є намаганням виправдати незаконність зміни цільового призначення земельної ділянки.

В силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірної земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, як орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, проявивши розумну обачність, міг і повинен був знати про те, що спірна ділянка розташована на території ландшафтного заказника «Приорільський», інформація про який також є загальновідомою.

Безпідставними є також доводи апелянта про обрання позивачем неналежного (неефективного) способу захисту.

Зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право власності (інше речове право) на цю ділянку. За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний позов.

Задоволення вимог про визнання незаконним та скасування оспорюваного наказу ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області та повернення спірної земельної ділянки державі повністю поновлює її права, приведе до ефективного усунення порушення прав держави на особливо цінні землі, і таке судове рішення відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення речових прав на неї відповідачів.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 05 березня 2025 року у справі №179/36/22.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність будь-якого погодження прокуратурою з позивачем намірів подання позовної заяви у даній справі, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною третьою статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Статус прокурора визначено у статті 15 вказаного вище Закону України «Про прокуратуру», частиною другою якої передбачено також, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци першийтретій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади, зокрема повноважень органів прокуратури, здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц, провадження №14-104/цс19.

Новомосковська окружна прокуратура Дніпропетровської областіповідомила листами від 14.06.2021 та від 22.09.2021 Дніпропетровську ОДА, зокрема, про порушення інтересів держави щодо земельних ділянок природно-заповідного фонду, розташованих на території Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, зокрема, з кадастровим номером :01:001:0739 (а.с. 155-158, 159-162 т.1).

Дніпропетровська ОДА своїм листом від 14.07.2021 повідомила прокуратуру, зокрема, про вжиті у зв`язку з цим заходи реагування, у межах компетенції (а.с. 166-169 т.1).

20 грудня 2023 року Новомосковська окружна прокуратура Дніпропетровської областінаправила Дніпропетровській ОДА письмове повідомлення №04/62-6277ВИХ-23 про представництво інтересів держави, яким повідомила про звернення прокуратурою з позовною заявою в інтересах держави, в особі Дніпропетровської ОДА (а.с. 185-189 т.1).

Керівник Новомосковської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Дніпропетровської ОДА, обґрунтував у позовній заяві в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, послався на неподання вказаним органом позовної заяви; прокурором зазначено орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, в інтересах якого діє прокуратура; повідомлено письмово Дніпропетровську ОДА про здійснення ним представництва у даній справі.

Отже, суд дійшов висновку про дотримання керівником Новомосковської окружної прокуратури вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та наявність у нього повноважень на підписання, пред`явлення позову.

Колегія враховує, що звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значущого питання про зміну цільового призначення та передання земельної ділянки природно-заповідного фонду у користування фізичній особі та її повернення на користь держави.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що апеляційна скарга ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області не містить обґрнунтування щодо непогодження із задоволеними судом вимогами про скасування державної реєстрації права власності та права оренди на спірну земельну ділянку, а тому рішення місцевого суду переглядається у межах доводів апеляційної скарги.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова