Справа № 489/2804/25
Провадження № 2/489/1977/25
20 серпня 2025 року м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,
представника позивача Рудь О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за невиконання договору про надання послуг,
В квітні 2025 року КП ММР «Миколаївелектротранс» із застосуванням системи «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , яким просив стягнути з неї витрати на навчання на курсах підготовки водіїв тролейбуса у розмірі 65 472,29 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 11.12.2023 відповідач звернулась до позивача із заявою про прийняття її в учбово-виробничий центр на курси з підготовки водіїв тролейбуса з 11.12.2023. Позивач уклав з відповідачем договір № 538 від 11.12.2023 про надання послуги із навчання, а також договір про відпрацювання за сплату за навчання № 538. Згідно умов вказаних договорів, ОСОБА_1 зобов`язалась після закінчення навчання і складання іспитів відпрацювати на підприємстві не менше 2 років. Проте, всупереч вимог договору, відповідач свої зобов`язання не виконала, пропрацювавши на підприємстві менше 2 років, а саме з 21.03.2024 по 19.03.2025. Матеріальна шкода підприємству, згідно фактичного кошторису витрат на навчання здобувача освіти на курсах підготовки водіїв тролейбуса, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором, складає 65 472,29 грн. В добровільному порядку сплатити вказані кошти відповідач відмовилась,в зв`язку з чим КП ММР «Миколаївелектротранс» звернулось із даним позовом до суду.
Відповідно до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Представник позивача КП ММР «Миколаївелектротранс» Рудь О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, судової повістки та доданих матеріалів, а також додатково направленням смс-повідомлення на номер, зазначений в позовній заяві, яке не було доставлено. . Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Відповідач причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні в ній докази, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини.
11.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до директора КП ММР «Миколаївелектротранс» з заявою, якою просила прийняти її в УВЦ на курси з підготовки водіїв тролейбуса з 11.12.2023 (а.с. 8).
11.12.2023 між Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладено Договір № 538 надання послуг із навчання (а.с. 9-10).
Відповідно до розділу 1 договору на підставі ліцензії АЕ № 636556 від 27.05.2015, виданої Міністерством освіти і науки України, виконавець надає послуги із навчання замовнику за професією водій тролейбуса. Строк навчання за навчальною програмою 14 тижнів. Дата початку навчання з 11.12.2023.
Згідно п.п. 2.1, 2.2, 2.3 договору навчання здійснюється на базі учбово-виробничого центру виконавця за рахунок коштів виконавця за умовою, що після закінчення навчання замовник не менше двох років зобов`язується відпрацювати на підприємстві виконавця за професією водія тролейбуса. Фактична вартість навчання, яка станом на дату укладення договору становить 55 881,12 грн. Замовник укладає договір про відпрацювання на підприємстві не менше двох років за сплату за навчання з виконавцем.
11.12.2023 між Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» та ОСОБА_1 укладено Договір № 539 про відпрацювання за сплату за навчання (а.с. 11), відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язується відпрацювати водієм тролейбусу не менше двох років з моменту завершення навчання,чим забезпечує своє безкоштовне навчання. У випадку розірвання ОСОБА_1 трудових відносин за власною ініціативою до закінчення 2 річного строку відпрацювання вона зобов`язується відшкодувати КП ММР «Миколаївелектротранс» повний розмір витрат на навчання.
Згідно попереднього кошторису витрат на професійне навчання водіїв тролейбуса вартість такого навчання становить 55 881,12 грн. (а.с. 12-13).
21.02.2024 ОСОБА_1 звернулась до директора КП ММР «Миколаївелектротранс» із заявою, якою просила надати їй додаткові години практичного керування учбовим транспортном.
27.02.2024 між Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 538 від 11.12.2023 надання послуг із навчання, згідно якого останній надано додатково 20 годин курсу практичного навчання учбовим тролейбусом (а.с. 15, зворотня сторона).
Згідно фактичного кошторису витрат на додаткове практичне керування вартість такого навчання ОСОБА_1 становить 9 591,17 грн. (а.с. 16).
Враховуючи викладене, загальна вартість навчання ОСОБА_1 склала 65 472,29 грн.
Відповідно до наказу КП ММР «Миколаївелектротранс» № 88/К-тр від 19.03.2024 ОСОБА_1 прийнята на роботу на посаду водія тролейбуса 3 класу (а.с. 17, зворотня сторона).
У відповідності до наказу КП ММР «Миколаївелектротранс» № 14/К-тр від 07.01.2025 ОСОБА_1 з 07.01.2025 переведено на посаду контролеру пасажирського транспорту (а.с. 19, зворотня сторона).
Згідно наказу КП ММР «Миколаївелектротранс» № 184/К-тр ОСОБА_1 звільнена з посади контролера пасажирського транспорту на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 18).
Враховуючи викладене, судом встановлено, що ОСОБА_1 розірвала трудові відносини з КП ММР «Миколаївелектротранс» за власною ініціативою до закінчення 2 річного строку відпрацювання.
В добровільному порядку відшкодування КП ММР «Миколаївелектротранс» витрат на її навчання відповідачем здійснено не було.
Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Частиною першою статті 509 далі ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договірне зобов`язання-це правовідношення між юридично рівними і майново самостійними особами, що виникає на підставі укладеного договору, який виражає їх загальну волю на досягнення цивільно-правових результатів майнового чи немайнового характеру, настання яких відбувається у разі здійснення боржником певних активних дій, що відповідають праву вимоги кредитора і не зачіпають прав і законних інтересів третіх осіб, що не є учасниками зазначеного правовідношення. Оскільки метою договірних зобов`язань є досягнення їх сторонами певних правових результатів, особливого значення набуває їх виконання. Виконання зобов`язання - це вчинення кредитором і боржником дій, що становлять його предмет. При виконанні різноманітних договірних зобов`язань суб`єкти мусять керуватися загальними засадами, що йменуються принципами виконання зобов`язання. І в сучасних умовах до них відносять принципи належного та реального виконання зобов`язання, які, до речі, традиційно вважались такими.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 610 ЦК України встанволено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Поряд з цим, у п. 4, 5 ст. 34 Закону України «Про зайнятість населення» зазначено, що роботодавець має право укладати з працівниками або іншими особами, які не перебувають з ним у трудових відносинах, за їх згодою договори про направлення їх до закладів освіти для професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації.
Зазначеним договором на працівника або іншу особу, яка направляється на навчання, може бути покладено обов`язок відпрацювати на посаді відповідно до отриманої кваліфікації в такого роботодавця після закінчення навчання протягом погодженого сторонами строку, який повинен бути порівнянний з обов`язками, що взяв на себе роботодавець щодо оплати та строку навчання, але не більше ніж три роки.
У разі відмови працівника або іншої особи відпрацювати в роботодавця протягом погодженого з ним строку, звільнення з роботи до закінчення такого строку працівник або інша особа зобов`язані відшкодувати роботодавцю витрати, пов`язані з оплатою навчання, або їх частину пропорційно відпрацьованому строку на умовах, що визначаються договором. Працівник або інша особа не зобов`язані відшкодовувати роботодавцю витрати, пов`язані з навчанням, якщо вони не стали до роботи або були звільнені з роботи з таких підстав:
1) установлення інвалідності;
2) звільнення за ініціативою роботодавця, що не пов`язане з учиненням працівником протиправних дій;
3) призов на військову службу чи направлення на альтернативну (невійськову) службу;
4) за власною ініціативою у зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства, колективних угод, колективного або трудового договору;
5) догляд за дитиною з інвалідністю та (або) особою з інвалідністю I групи (незалежно від причини інвалідності).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 607/3693/17 (провадження № 14-151цс20) зазначено, що вирішуючи спори про стягнення коштів за навчання судам слід керуватися таким. Якщо між сторонами укладеної угоди про підготовку фахівця з вищою освітою передбачений обов`язок цього фахівця після закінчення відповідного навчання відпрацювати три роки, наприклад, в закладі охорони здоров`я, куди цей фахівець (випускник) буде направлений за розподілом, а також його обов`язок компенсувати (відшкодувати) замовнику його навчання вартість витрат цього замовника на це навчання у разі неприбуття цього випускника за направленням або його відмови без поважних причин приступити до роботи за призначенням (наприклад, відпрацювати три роки в закладі охорони здоров`я, куди випускник направлений за розподілом), то зазначене зобов`язання з відшкодування витрат на навчання є цивільно-правовим договірним зобов`язанням.
Велика Палата Верховного Суду вважає розумним та справедливим відповідне договірне зобов`язання щодо відпрацювання фахівцем після закінчення відповідного навчання трьох років за направленням замовника такого навчання, який оплатив навчання фахівця.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами укладеної угоди про здобуття професійної освіти передбачений обов`язок одержувача послуги після закінчення відповідного навчання відпрацювати два роки, або у разі розірвання договору відшкодувати підприємству збитки згідно кошторису витрат на професійно-технічне навчання учня. Таке зобов`язання з відшкодування витрат на навчання є цивільно-правовим договірним зобов`язанням.
Зважаючи на те, що трудовий договір був розірваний за ініціативи відповідача ОСОБА_1 до спливу 2 років відпрацювання, підприємство вправі вимагати відшкодування збитків, що відповідає викладеним нормам цивільного права та умовам договору, який є обов`язком для сторін та до виконання.
Долучені до матеріалів справи кошториси витрат на навчання здобувача освіти ОСОБА_1 на курсах підготовки водіїв тролейбуса підтверджують, що такі витрати позивача складають у загальному розмірі 65 472,29 грн. Доказів на спростування вказаної обставини відповідачем не надано.
У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача витрат з оплати навчання, які складають 65 472,29 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за невиконання договору про надання послуг - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» витрати за навчання на курсах підготовки водіїв тролейбуса в розмірі 65 472,29 грн. (шістдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят дві гривні 29 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 20.08.2025.
Суддя Г.А. Микульшина