Провадження № 6/756/259/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м.Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І. С.,

секретаря - Лисенко Д. О.,

за участі приватного виконавця -Мойсеєнко Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» ,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2025 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Подання обґрунтовано тим, що в приватного виконавця на виконанні перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/5676/15, виданого 20 травня 2016 року Оболонським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь Пат «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 78200,96 доларів США.

Боржник ОСОБА_1 ухиляється від добровільної сплати боргу, майно, кошти чи інші цінності, на які можливо звернути стягнення не виявлені. Він є власником квартири, яка розташована АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки. Неодноразово виконавець здійснював вихід за адресою зареєстрованого місця проживання боржника, проте ніхто двері не відчинив. Також виконавець надсилав та залишав у поштовій скриньці виклики до виконавця, які залишилися без реагування.

Посилаючись, що з відомостей Державної прикордонної служби ОСОБА_1 впродовж 2024 року неодноразово перетинав кордон, при цьому свідомо ухиляється від виконання судового рішення впродовж тривалого часу, просить суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Сторони виконавчого провадження до суду не викликались.

Приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. в судовому засіданні підтримала подання, просила його задовольнити. Пояснила, що боржник достеменно обізнаний про наявність судового рішення, яке перебуває на примусовому виконані. Долучила конверт, яким повернулась без вручення постанова про відкриття виконавчого провадження. Також в судовому засіданні долучила платіжні інструкції про примусове списання з рахунку відкритого на ім`я боржника грошових коштів за виконавчим провадженням.

Суд, заслухавши пояснення приватного виконавця, дослідивши матеріали подання та долучені в його обґрунтування матеріали, прийшов до наступного висновку.

З матеріалів подання вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/5676/15, виданого 20 травня 2016 року Оболонським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь Пат «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 78200,96 доларів США.

Ухвалою Оболонського райолннного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року замінено стягувача Пат «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».

Постановою приватного виконавця від 19 червня 2023 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_4 та накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках в межах суми звернення стягнення з урахуванням винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження 86021,05 доларів США.

Постановою приватного виконавця від 11 чеврня 2024 року накладено арешт на кошти боржника.

Актами приватного виконавця від 18 вересня 2024 року та від 10 лютого 2025 року, 20 березня 2025 року встановлено, що за адресою місця проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив, перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим. У поштову скриньку залишено виклик до приватного виконавця щодо обов`язкової явки на прийом 20 лютого 2025 року.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 лютого 2025 року встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , на праві власності належить ОСОБА_1 на підстав договору купівлі - продажу від 01 грудня 2006 року.

Боржнику ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 направлявся виклик державного виконавця, та постанвоа про відкриття виконавчого провадження, проте конверт повернувся без вручення з позначкою пошти "за закінченням терміну зберігання".

З відповіді на запит Державна прикордонна служба України щодо перетину кордону зазначає, що ОСОБА_1 , 1960 року народження перетинав кордон 25 вересня 2024 року, 12 вересня 2024 року, 01 червня 2024 року та 15 травня 2024 року.

В обґрунтування поданого клопотання державний виконавець вказує, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративну процедуру».

У пункті 5 статті 6 вищевказаного Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно із пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Слід також врахувати, що статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути і перебувати за межами України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського суду з прав людини від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78 - 82).

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Передбачені законом юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон можуть бути установлені судом не за наявність факту невиконання зобов`язання, установленого рішенням суду, а за ухилення від його виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відносно пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 рішення у справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v.Bulgaria» від 26 листопада 2009 року) зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78-82).

Перевіривши надані до подання приватним виконавцем докази, свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про відкрите щодо нього виконавче провадження. Зокрема, платіжні доручення про списання з рахунків боржника грошових коштів, доводить факт того, що боржник обізнаний про обов`язок виконання судового рішення та ухилення боржника впродовж тривалого проміжку часу від виконання фінансових зобов`язань, покладених на нього рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року у справі № 2/756/5676/15.

Неодноразово приватний виконавець надсилав та вкладав у поштову скриньку боржника виклики до приватного виконавця, які залишилися без виконання, тричі приватний виконавець приходив за місцем зареєстрованого проживання боржника з метою встановлення обсягу наявного в боржника майна, проте двері не відчинили.

З досліджених судом доказів встановлено, що будучи обізнаним про фінансові зобов`язання, впродовж десяти років боржник судове рішення не виконує, ухиляється від його виконання, чим порушує ст.6 Конвенції, але неодноразово виїздить за межі України, що надає суду права на втручання в його особисті немайнові права, зокрема обмеження у праві виїзду боржника за межі України, що буде легітимним, відповідає законій меті, з дотриманням пропорційності втручання з огляду на право стягувача отримати на виконання рішення суду грошові кошти, та буде спонукати боржника виконанню судового рішення.

За таких обставин суд вбачає правові підстави для задоволення подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Таким чином, відповідно до ст. 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» , задовольнити.

Тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань покладених на нього виконавчому провадженні № НОМЕР_2 з примусового виконання рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року у справі №756/11601/15-ц (провадження № 2/756/5676/15).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. С. Шролик