ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/9723/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В. розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2002 , який розірвано за рішенням суду від 03.04.2014. За час перебування шлюбу подружжя придбало квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «НІССАН НОТА», д.н.з. НОМЕР_1 . Вищевказана квартира була придбана за договором кредиту, укладеного між ОСОБА_1 та Національним банком України, що забезпечений іпотекою.

Рішенням Дарницький районний суд в місті Києві від 05.06.2015 по справі № 753/5568/14 визнано за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 94,70 кв.м., жилою площею 56, 70 кв.м. та 1/2 частину автомобіля «Ніссан Нота», д.н.з. НОМЕР_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 94,70 кв.м., жилою площею 56, 70 кв.м. та 1/2 частину автомобіля «Ніссан Нота», д.н.з. НОМЕР_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 судові витрати в розмірі 2395 /дві тисячі триста дев`яносто п`ять/ грн. 75 коп.

Оскільки між сторонами не були розподілені боргові зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі 63 000,00 грн. за погашення заборгованості за кредитним договором від 25.08.2004 № 126.

07.07.2025 ухвалою суду відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

12.08.2025 Представником відповідача надано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнаються з огляду на наступне. Під час поділу квартири у судовому порядку позивач ОСОБА_1 не ставив питання про розподілу зобов`язань між сторонами по кредитному договору №126 від 25 серпня 2004 року. Таким чином, він добровільно залишив зобов`язання по сплаті кредиту лише за собою. Відповідач не є стороною по зазначеному кредитному договору, тому у неї відсутні будь-які зобов`язання по сплаті зазначеного кредиту. Якщо б ОСОБА_1 і ставив питання про розподіл зобов`язань по сплаті кредиту під час розгляду справи про поділ квартири, то він би мав право претендувати лише на сплату половини суми, що залишилась по кредиту на час розгляду справи, а саме на половину від 65625 грн. Просить застосувати позовну давність.

20.08.2025 до суду надійшла відповідб на відзиві у якій стороною позивача не визнаються обставини, викладені у відзиві.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2002, який розірвано за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2014 по справі № 753/20634/13-ц.

Рішенням Дарницький районний суд в місті Києві від 05.06.2015 по справі № 753/5568/14 визнано за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 94,70 кв.м., жилою площею 56, 70 кв.м. та 1/2 частину автомобіля «Ніссан Нота», д.н.з. НОМЕР_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 94,70 кв.м., жилою площею 56, 70 кв.м. та 1/2 частину автомобіля «Ніссан Нота», д.н.з. НОМЕР_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 судові витрати в розмірі 2395 /дві тисячі триста дев`яносто п`ять/ грн. 75 коп.

Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач посилається на те, що вищевказана квартира була придбана за договором від 22.06.2004 № 43597 про участь у Фонді фінансування будівництва, укладеним з АКБ «Аркада». Свідоцтво про право власності було видане на ім`я ОСОБА_1 .

З метою купівлі вищевказаної квартири ОСОБА_1 між Національним банком України (надалі - Банк) та Позивачем було укладено договір про надання кредиту на придбання житла (з квартобліку) від 25.08.2004 №126, згідно якого Банк надає позичальника довгостроковий кредит на придбання житла у сумі 126 000 грн. (сто двадцять шість тисяч гривень) строком на 20 років з 01.09.2005 року до 01.09.2024.

Для забезпечення виконання кредитного договору між Банком та ОСОБА_1 укладено договір застави майнових прав від 25.08.2004 126/1, відповідно до якого Позивач передав в заставу майнові права за договором про участь у Фонді фінансування будівництва від 22.06.2004 №43597 та іпотечний договір від 06.05.2006 № 2377, відповідно до якого Позивач передав Банку в іпотеку належну йому на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

Відповідач не згоден з позицією позивача, оскільки зазначає, що при поділі майна позивач не ставив вимоги щодо розподілу боргових зобов`язань, відтак добровільно залишив зобов`язання по сплаті кредиту лише за собою. Відповідач не є стороною по зазначеному кредитному договору, тому у неї відсутні будь-які зобов`язання по сплаті зазначеного кредиту. Розмір заявленої суми необґрунтований. Подано заяву про застосування строку позовної давності.

Суд погоджується з доводами позивача, що погашення заборгованості за Кредитним договором було здійснено ОСОБА_1 . Вказані обставини відповідач не заперечує.

Суд вважає важливими заперечення відповідача, разом з тим не може їх врахувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1, 4 ст. 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної

сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Верховний суд неодноразово зазначав, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Кредитні кошти є об`єктом спільної сумісної власності, тому борг з їх повернення є спільним боргом подружжя. Правова позиція викладена у Постанові ВС

від 27.04.2016 у спр. №6-486цс16, у Постанові ВС від 08.07.2020 у спр. № 5/275/16-ц, у Постанові ВС від 01.09.2022 у спр. №245/9244/17.

Відповідно до довідки від 02.06.2025 №55-0037/42426 заборгованість за Кредитним договором повністю погашена ОСОБА_1 11.07.2022 та виконано усі зобов`язання за зазначеним договором. Погашення заборгованості здійснювалось за рахунок щомісячного відрахування із заробітної плати працівника та дострокового погашення Позичальником.

Таким чином, сплачена Позивачем заборгованість за Кредитним договором (боргові зобов`язання) в розмірі 126 000,00 грн. є об`єктом права спільної сумісної власності та підлягає компенсації Позивачу за рахунок Відповідача в розмірі 1/2 частки, що становить 63 000,00 грн.

Щодо строків позовної давності, суд відмовляє у її застосуванні зважаючи на те, що борг за кредитом погашено в повному обсязі 11.07.2022, позов подано до суду 30.06.2025, тобто в межах строків позовної давності.

Крім того наявність придбання спірної квартири за кредитні кошти, наявність невиконаних в повному обсязі кредитних зобов`язань, перебування спірної квартири у іпотеці банку, встановлено судом у рішенні від 05.06.2015 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Національний банк України, про поділ майна. Відтак твердження відповідача, про відсутність у неї боргових зобов`язань, оскільки вона не є стороною кредитного договору спростовуються матеріалами справи в їх сукупності, оскільки зазначене майно було розподілено в судовому порядку по за кожним з подружжя.

Інші доводи викладені у відзиві не спростовують висновків суду щодо правомірності позовних вимог, відтак не потребують детального обгрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 с. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 81, 83, 89, 133, 137, 141, 158, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію в розмірі 63 000,00 грн. (шістдесят три тисячі гривень 00 копійок) за погашення заборгованості за кредитним договором від 25.08.2004 № 126.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.08.2025

Суддя: Комаревцева Л.В.