Справа № 308/9222/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 серпня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Кожух О.А.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради, в інтересах якого діє адвокат Резуненко Олександр Анатолійович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Деметрадзе Т.Р., в справі за позовом ОСОБА_1 до Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради Закарпатської області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради Закарпатської області про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку.

Позов мотивує тим, що вона працювала бібліотекарем Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею до 23 червня 2021 року. Наказом директора ліцею ОСОБА_2 № 117-к від 18 червня 2021 року вона була звільнена у зв`язку з відмовою від продовження роботи в істотних умовах праці, що змінилися, на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України.

Зазначила, що вона ознайомилася з наказом 24 червня 2021 року та вважає, що звільнення є незаконним, оскільки її не було повідомлено, які саме істотні умови праці зміняться. На підставі заяви позивача від 11 червня 2021 року, ОСОБА_1 08 червня 2021 року фактично отримала від адміністрації Великолазівського ліцею попередження від 22 березня 2021 року № 01-19/59 про зміну істотних умов праці по закінченню двох місяців з моменту такого попередження, а саме: у зв`язку з примусовим переведенням ОСОБА_1 на іншу посаду за рішенням адміністрації відповідача та звільнення, у зв`язку з відмовою працювати у нових умовах праці. Які саме істотні умови праці зміняться та у зв`язку з чим, позивача не повідомили та не роз`яснили.

Наголошувала, що у Великолазівському ліцеї фактично відбулася реорганізація і тому її мали б звільнити на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Також, при звільнені їй не було надано невикористану відпустку.

Позивач просила поновити її на посаді бібліотекаря Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею, стягнути з Великолазівського ліцею на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 червня 2021 року до дня поновлення на роботі та стягнути з Великолазівського ліцею на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до «Великолазівського ліцею» про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку залишено без задоволення.

Суд першої інстанції вказав, що ступінь Яроцької гімназії-філії було понижено до Яроцької початкової школи-філії, що мало наслідком зміну істотних умов праці педагогічних працівників, в тому числі і ОСОБА_1 , шляхом зміни місця роботи, замість роботи в Яроцькій гімназії-філії на роботу у Великолазівському ліцеї на посаді лаборанта на 0,5 ставки, відповідно змінився б розмір оплати праці. Тобто, зміна режиму роботи, встановлення іншого тижневого педагогічного навантаження, зміна оплати праці і є зміною істотних умов праці, що передбачено частиною третьою статті 32 КЗпП України. Таким чином, дії Великолазівського ліцею по припиненню трудового договору та звільненню ОСОБА_1 за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України є законними.

Крім цього, при звільненні позивача відповідачем було компенсовано невикористані нею дні відпустки, при проведенні позапланової перевірки додержання вимог законодавства у сфері охорони праці у Великолазівському ліцеї, порушень трудового законодавства не виявлено.

Позовна вимога ОСОБА_1 про поновлення її на роботі в Яроцькій гімназії-філії Великолазівського ліцею не може бути задоволена, оскільки такий навчальний заклад припинив своє існування на підставі наказу № 37-к від 26 лютого 2021 року відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради. У даному випадку вимога про поновлення на роботі суперечить принципу обов`язковості судового рішення, складовою якого є його виконання.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2022 року залишено без змін.

Апеляційний суд вказав, що у зв`язку з пониженням ступеню навчального закладу у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, наслідком яких стала зміна істотних умов праці позивача, про які позивача, у встановлений законом строк - не пізніше ніж за два місяці, було повідомлено. Оскільки позивач відмовилася працювати на нових умовах, її на законних підставах було звільнено з роботи.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції вказав, що суди не з`ясували чи могла ОСОБА_1 продовжувати роботу за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, чи відбулася зміна істотних умов праці позивача за тією ж посадою.

Крім того, суд першої інстанції, зробивши висновок про те, що звільнення за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України не є звільненням з ініціативи адміністрації, а є припиненням трудового договору з працівником, тому вказане звільнення не потребує попередньої згоди профспілкового органу, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що вказані висновки суперечать висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 761/11887/15-ц (провадження № 61-15506сво18), а також, що вказані обставини, не були підставами позову.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді бібліотекаря Яроцької гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області.

Стягнуто з «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.06.2021 по 24.10.2024 в розмірі 199 953,40 гривень з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Стягнуто з «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області на користь держави судовий збір в розмірі 1 816,80 гривень.

Не погоджуючись з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2024 року, Резуненко О.А., який діє в інтересах «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Вказує, що позивачка після того, як її роботодавцем було повідомлено про можливе звільнення надала мовчазну згоду на подальше звільнення, адже не вчиняла ніяких дій для досягнення згоди з роботодавцем.

Звільнення за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України не є звільненням з ініціативи роботодавця, ні з ініціативи працівника. Підставою для звільнення є недосягнення згоди через небажання працівника працювати.

Позивач не входила до категорії педагогічних працівників, а перебувала у трудових відносинах на посаді технічного працівника. У зв`язку з чим їй було запропоновано залишитися на посаді лаборанта, яка є технічною категорією працівників.

Щодо обрання неналежного способу захисту просить звернути увагу, що ступінь Яроцької гімназії-філії «Великолазівський ліцей» було понижено до Яроцької початкової школи-філії «Великолазівський ліцей», однак у прохальній частині позовної заяви позивачка просить поновити її на роботі на посаді бібліотекаря саме Яроцької гімназії-філії «Великолазівський ліцей».

Крім цього, неможливе поновлення на роботі саме у філії, адже філія немає статусу окремої юридичної особи, а існує тільки як окремий її підрозділ.

У дане судове засідання з`явились: позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Німець О.М., представник відповідача Резуненко О.А. та директор ліцею Данко В.С.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Німець О.М. просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача адвокат Резуненко О.А. та Данко В.С. просили апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді бібліотекаря Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею до 23 червня 2021 року.

Наказом № 37-к від 26 лютого 2021 року директора Великолазівського ліцею ОСОБА_2 про пониження ступеня гімназії-філії Великолазівський ліцей, на виконання наказу відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради № 20-к/тр від 22 лютого 2021 року «Про пониження ступеня Яроцької гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради та рішення № 23 ІІ сесії VІІ скликання Баранинської сільської ради від 19 лютого 2021 року «Про пониження ступеня та зміну назви Яроцької гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області наказано: 1. понизити ступінь Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею до Яроцької початкової школи-філії Великолазівського ліцею; 7. перевести педагогічних працівників Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею до опорного закладу на повне або неповне (за письмовою згодою) тижневе навантаження; 8. перевести інших працівників на наявні вакантні посади, а при їх відсутності - звільнити по статті 36, статті 40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства.

16 березня 2021 року відповідно до витягу із протоколу первинної профспілкової організації опорного закладу освіти Великолазівський ліцей Баранинської сільської ради № 3 постановлено надати дозвіл на попередження працівників Яроцької гімназії філії про зміну істотних умов праці, відповідно до рішення № 23 від 19 лютого 2021 року «Про пониження ступеня гімназії-філії Великолазівського ліцею.

22 березня 2021 № 01-19/59 директором Великолазівського ліцею ОСОБА_2 , відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України та наказу відділу освіти культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради № 20-к/тр від 22 лютого 2021 року «Про пониження ступеня Яроцької гімназії - філії «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради» та рішення № 23 ІІ сесії VII скликання Баранинської сільської ради від 19 лютого 2021 року «Про пониження ступеня Яроцької гімназії - філії «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради», бібліотекара Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею ОСОБА_1 попереджено про зміну істотних умов праці; по закінченню 2-х місяців з моменту даного попередження ОСОБА_1 буде переведено у Великолазівський ліцей на посаду лаборанта (0,5 ставки). Згідно із статею 32 КЗпП України ОСОБА_1 має право погодитися зі зміною істотних умов праці або відмовитися від продовження роботи в нових умовах. Для подальшої роботи слід надати заяву про згоду працювати у нових умовах праці. Ненадання заяви буде свідчити про відмову працювати у нових умовах праці.

Відповідно до акту № 7 від 22 березня 2021 року Яроцької гімназії філії Великолазівський ліцей «Про відмову ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з попередженням про зміну істотних умов праці від 22 березня 2021 № 01-19/59», комісією у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 складено акт про те, що 22 березня 2021 року об 11:37 год директор Великолазівського ліцею ОСОБА_2 вручила ОСОБА_1 попередження про зміну істотних умов праці від 22 березня 2021 року № 01-19/59, однак ОСОБА_1 не погодилась підписувати попередження.

11 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до директора Великолазівського ліцею із заявою, в якій просила видати їй попередження про зміну істотних умов праці від 22 березня 2021 року та повідомити їй про права та обов`язки на запропонованій посаді та розмір посадового окладу, в тому числі про наявність шкідливих умов праці на новій посаді.

Наказом директора ліцею ОСОБА_2 № 112-к від 18 червня 2021 року ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з відмовою від продовження роботи в істотних умовах праці, що змінилися, на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України, бухгалтерії здійснити повний розрахунок, нарахувати грошову компенсацію за 23 календарні дні невикористаної щорічної відпустки за період з 01 вересня 2020 по 11 червня 2021 року та виплатити вихідну допомогу.

Відповідно до акту управління держпраці у Закарпатській області від 16 липня 2021 року № ЗК 298/283/АВ за заявою працівників Яроцької гімназії філії Великолазівського ліцею ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 було проведено інспекційне відвідування, згідно згідно з яким порушень законодавства про працю не виявлено.

Витягом з протоколу № 10 від 21.01.2022 первинної профспілкової організації опорного закладу освіти «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради стверджено, що первинна профспілкова організація опорного закладу освіти «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради повторно надала згоду на звільнення ряду працівників, в тому числі позивача ОСОБА_1 .

Довідкою «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області про доходи ОСОБА_1 за період з січня 2021 по червень 2021 стверджено, що заробітна плата останньої - 4 873,10 грн. за квітень 2021 року, 4 373,10 грн. - за травень 2021 року.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (пункт 6 частина перша статті 36 КЗпП України). Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України (частина четверта статті 32 КЗпП України).

Зміна істотних умов праці (розміру оплати праці, тривалості робочого часу, режиму роботи, зміну розрядів і найменування посад) може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, впровадження передових методів тощо.

Попередження це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Отже, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 761/11887/15-ц (провадження № 61-15506сво18) зроблено висновок, що звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору. Підставою для звільнення працівника за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України є його відмова від продовження роботи в нових умовах праці після спливу двомісячного строку з часу ознайомлення з відповідним повідомленням.

Водночас пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено право власника або уповноваженого ним органу на розірвання трудового договору у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У доводах апеляційної скарги Резуненко О.А., який діє в інтересах «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області вказує, що позивачка після того, як її роботодавцем було повідомлено про можливе звільнення надала мовчазну згоду на подальше звільнення, адже не вчиняла ніяких дій для досягнення згоди з роботодавцем та посилається на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018 у справі №222/438/17-ц.

Однак, з даною позицією колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на наступне.

22 березня 2021 № 01-19/59 директором Великолазівського ліцею ОСОБА_2 , відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України та наказу відділу освіти культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради № 20-к/тр від 22 лютого 2021 року «Про пониження ступеня Яроцької гімназії - філії «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради» та рішення № 23 ІІ сесії VII скликання Баранинської сільської ради від 19 лютого 2021 року «Про пониження ступеня Яроцької гімназії - філії «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради», бібліотекара Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею ОСОБА_1 попереджено про зміну істотних умов праці; по закінченню 2-х місяців з моменту даного попередження ОСОБА_1 буде переведено у Великолазівський ліцей на посаду лаборанта (0,5 ставки).

22.03.2021 було складено акт про відмову ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з попередженням про зміну істотних умов праці від 22.03.2021 №01-19/59.

11.06.2021 ОСОБА_1 звернулася до директора Великолазівського ліцею ОСОБА_2 із заявою про видачу попередження від 22.03.2021 щодо наступної зміни істотних умов праці, а саме про її переведення на посаду лаборанта Великолазівського ліцею.

17.06.2021 позивач була присутня під час зборів трудового колективу Яроцької гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради, на яких висловлювала свою позицію.

Таким чином, не можна стверджувати, що ОСОБА_1 надала мовчазну згоду на подальше звільнення та не вчиняла ніяких дій щодо досягнення згоди з роботодавцем, на відміну від справи №222/438/17-ц, на яку посилається відповідач, оскільки в рамках даної справи позивач ознайомився з наказом про звільнення, однак не вчиняв дій, які б свідчили про зацікавленість позивача щодо продовження його роботи.

Крім цього, відповідач в своїх доводах зазначає, що позивач не входила до категорії педагогічних працівників, а перебувала у трудових відносинах на посаді технічного працівника. У зв`язку з чим їй було запропоновано залишитися на посаді лаборанта, яка є технічною категорією працівників.

Так, слід погодитись з позицією суду першої інстанції, що посада ОСОБА_1 фактично була скорочена за результатами пониження ступеня закладу з Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею на Яроцьку початкову школу-філію Великолазівського ліцею. Фактично, посаду бібліотекаря було скорочено та позивач могла бути звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Тобто, саме роботодавець під час звільнення послався на п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме на відмову працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмову від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, хоча, фактично, ОСОБА_1 мала бути звільнена з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки відбулася саме реорганізація закладу внаслідок якої по суті було здійснено скорочення посади бібліотекаря.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з позицією суду першої інстанції, що при звільненні за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України роботодавець мав забезпечити реалізацію гарантій, передбачених статтями 42, 44, 49-2 КЗпП України, чого дотримано не було.

Щодо недостатнього аналізу судом першої інстанції позиції висловленої у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.11.2023 у справі №308/9448/21, слід зазначити, що позиція висловлена в письмових поясненнях директора ОСОБА_2 стосується того твердження, що в рамках розгляду даної справи неможливо констатувати скорочення штату працівників, як це було зроблено у справі №308/9448/21.

Проте, судами надано позицію з приводу даного питання і тому такі доводи не підлягають додатковому обґрунтуванню та оцінці.

Серед іншого, відповідач просив звернути увагу, що ОСОБА_1 просить поновити її на роботі Яроцької гімназії-філії «Великолазівський ліцей», однак, фактично, такої юридичної особи не існує, оскільки статус закладу було понижено до Яроцької початкової школи-філії «Великолазівський ліцей». Поновлення на роботі філії неможливе, оскільки філія немає статусу юридичної особи, а існує тільки як її окремий підрозділ, тобто позивачкою обрано неналежний спосіб захисту.

В даному випадку, апеляційний суд частково погоджується з позицією відповідача з огляду на таке.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просить суд поновити її на посаді бібліотекаря Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради Закарпатської області.

Заяву про уточнення позовних вимог позивачкою подано не було.

Наказом № 37-к від 26 лютого 2021 року директора Великолазівського ліцею ОСОБА_2 про пониження ступеня гімназії-філії Великолазівський ліцей, на виконання наказу відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради № 20-к/тр від 22 лютого 2021 року «Про пониження ступеня Яроцької гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради та рішення № 23 ІІ сесії VІІ скликання Баранинської сільської ради від 19 лютого 2021 року «Про пониження ступеня та зміну назви Яроцької гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради Закарпатської області наказано: 1. понизити ступінь Яроцької гімназії-філії Великолазівського ліцею до Яроцької початкової школи-філії Великолазівського ліцею.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника.

Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону (а закон або договір зі свого боку не визначають іншого ефективного способу захисту), то порушені право чи інтерес позивача підлягають захисту обраним ним способом.

В даному випадку позивачка хоч і не здійснила уточнення позовних вимог, які пов`язані з неврахування останньою реальних обставин пониження ступеню закладу в якому вона просить поновити її на посаді бібліотекаря, та зазначене не являється підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, які є доведеними належними та допустимими доказами, оскільки це буде порушувати її конституційні права та інтереси на працю. Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині закладу в якому належить поновити позивачку на посаді бібліотекаря або внесення відповідних змін до штатного розпису щодо введення посади бібліотекаря.

З всього вищенаведеного слідує, що відповідач у своїй апеляційній скарзі не спростував обставини встановлені судом першої інстанції, а доводи зводяться до переоцінки доказів, що є компетенцією суду.

Як показує практика Європейського суду з прав людини, право на доступ до суду має бути практичним та ефективним, а не теоретичним та ілюзорним(рішення у справі «Беллє проти Франції» («Bellet v. France»), заява № 23805/94, п. 36).

Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» («Multiplex v. Croatia»), заява № 58112/00, п. 45, та «Кутіч проти Хорватії» («Kutic v. Croatia»), заява № 48778/99, п. 25).

Тому, рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі ч. 4 статті 376 ЦПК України з огляду на неправильне формулювання другого абзацу резолютивної частини.

Враховуючи вищенаведене та керуючись нормами статей 12, 18, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Великолазівського ліцею Баранинської сільської ради, в інтересах якого діє адвокат Резуненко Олександр Анатолійович, задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2024 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:

Великолазівському ліцею Баранинської сільської ради Закарпатської області поновити ОСОБА_1 в Яроцькій початковій школі-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради на рівнозначній посаді бібліотекаря Яроцької гімназії-філії «Великолазівського ліцею» Баранинської сільської ради або внести зміни до штатного розпису щодо введення посади бібліотекаря.

В іншій частині, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: