Справа №: 398/4111/25
провадження №: 2/398/2592/25
"18" серпня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення
ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 09.09.2020 року відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та отримує послуги з водопостачання та водовідведення, які надає позивач. Спочатку нарахування заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення здійснювалось за нормою водоспоживання, а потім нарахування розміру плати проводилося за показниками розподільного приладу ЛК-15 Х № 5340424. 05.09.2022 року були зняті контрольні показники розподільного приладу обліку у квартирі відповідача за допомогою фотофіксації від 02.09.2022 року, які становлять 472 м куб. В період з вересня 2022 року до листопада 2024 року відповідач не передавав показники розподільного приладу обліку, а тому нарахування проводилося по середньому водоспоживанню за останні 12 місяців. У листопаді 2024 року через телефон відповідачем було передано ті самі показники, як фактичні станом на 01.11.2024 року, тобто 472 м куб, що були зафіксовані станом на 02.09.2022 року, тому нарахування заборгованості було зкориговано. У березні 2025 року контролером були зняті фактичні показники розподільного приладу обліку ЛК-15 Х № 5340424, які становили 720 м куб. Розрахунок заборгованості проведено наступним чином: 720 м куб (поточні показники) 472 м куб (попередні показники) = 248 м куб (фактичне водопостачання). 248 м куб (різниця поточних та попередніх показників) х 45,97 грн/ с куб (тариф) +31 грн (абон плата) = 11 431,89 грн. Остаточна сума заборгованості за водопостачання та водовідведення: 95,14 грн (залишок після коригування) + 11 431,89 грн (фактичні показники) + 122,94 грн (нарахування за квітень 2025 року) = 11 648,97 грн (борг станом на 01.05.2025 року). Крім того, позивачем нараховані 3% річних в розмірі 198,14 грн та індекс інфляції в розмірі 733,77 грн за період з 01.01.2024 року до 01.05.2025 року.
Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
З 09.09.2020 року відповідач є власником, зареєстрований та проживає у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідкою КП «Житлогосп» та довідкою Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради.
27.01.2021 року між сторонами укладено договір №160039 з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в багатоквартирному будинку.
Статтею 332 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).
За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;
Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги, а саме: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач, серед іншого, зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем (ст. 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»)
За змістом ст. ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», серед іншого затверджено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Зазначений договір є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення індивідуальному споживачу та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті виконавця послуг.
Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг.
Отже, через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті відповідача зазначеного договору, з урахуванням отримання позивачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зазначений договір, форма якого затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 (з подальшими змінами), є укладеним у новій редакції.
Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги.
За об`єктом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
З розрахунку заборгованості, змісту позовної заяви та додаткових письмових пояснень представника позивача вбачається, що станом на вересень 2020 року, тобто на момент виникнення у відповідача права власності на квартиру, заборгованість за водопостачання та водовідведення складала 16,69 грн.
Спочатку нарахування заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення здійснювалось за нормою водоспоживання, а потім нарахування розміру плати проводилося за показниками розподільного приладу ЛК-15 Х № 5340424. 05.09.2022 року були зняті контрольні показники розподільного приладу обліку у квартирі відповідача за допомогою фотофіксації від 02.09.2022 року, які становлять 472 м куб. В період з вересня 2022 року до листопада 2024 року відповідач не передавав показники розподільного приладу обліку, а тому нарахування проводилося по середньому водоспоживанню за останні 12 місяців. У листопаді 2024 року через телефон відповідачем було передано ті самі показники, як фактичні станом на 01.11.2024 року, тобто 472 м куб, що були зафіксовані станом на 02.09.2022 року, тому нарахування заборгованості було зкориговано та станом на листопад 2024 року заборгованість за водопостачання та водовідведення складала 0,99 грн.
У березні 2025 року контролером були зняті фактичні показники розподільного приладу обліку ЛК-15 Х №5340424, які становили 720 м куб, у зв`язку з чим відповідачу у березні 2025 року нарахована заборгованість за водопостачання та водовідведення, з урахуванням проплат та показників лічильника, в розмірі 11 431,89 грн.
Загальна сума заборгованості за водопостачання та водовідведення станом на 01.05.2025 року становить 11 648,97 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за водопостачання та водовідведення заборгованість за період з 01.03.2020 до 01.05.2025 року становить 11 648,97 грн за квартирним приладом обліку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.
Тобто, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання.
З розрахунку нарахування 3% річних та встановленого індексу інфляції, надано позивачем вбачається, що вони нараховані за період з 01.01.2024 року до 01.05.2025 року, в тому числі нарахування здійснювалися на заборгованість, яка позивачем була перерахована у листопаді 2024 року в бік зменшення.
За таких обставин, обґрунтованим у розрахунку позивача є нарахування 3% річних та встановленого індексу інфляції за період з 01.01.2025 року до 01.05.2025 року в розмірі 0,61 грн та 1,88 грн відповідно.
В той же час, відсутні підстави для стягнення 3% річних та встановленого індексу інфляції в розмірі, в якому просив позивач, за період з 01.01.2024 року до 31.12.2024 року, оскільки таке нарахування здійснювалось на заборгованість, яка була скоригована позивачем, а нарахування на заборгованість в розмірі 11 648,97 грн позивачем не здійснювалось, відповідний розрахунок суду не надавався та в силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог.
Оскільки відповідач, як власник квартири та споживач комунальної послуги не виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення, внаслідок чого утворилась заборгованість, то суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості станом на 01.05.2025 року в загальному розмірі 11 651,46 грн, з яких: 11 648,97 грн заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення; 0,61 грн 3% річних та 1,88 грн індекс інфляції за період з 01.01.2025 року до 01.05.2025 року.
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з вищезазначених підстав.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог (92,62%), в розмірі 2 804,53 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 82, 141, 258, 259, 263 265, 268, 280 282 ЦПК України, суд
Позов Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення задовольнити частково.
11 648,97 грн заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення станом на 01.05.2025 року;
0,61 грн 3 % річних та 1,88 грн індекс інфляції за період з 01.01.2025 року до 01.05.2025 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 18 серпня 2025 року.
Суддя О.В.Авраменко