П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року

м. Рівне

Справа № 570/5816/24

Провадження № 22-ц/4815/1046/25

Головуючий у Рівненському районному суді

Рівненської області: суддя Кушнір Н.В.

Рішення суду першої інстанції

(повним текстом) ухвалено:

03 червня 2025 року у м. Рівне Рівненської області

без фіксування судового засідання технічними

звукозаписувальними засобами

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта";

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Казбулатової Оксани Миколаївни на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03 червня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"; про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі ПАТ "НАСК "Оранта" або страховик); про відшкодування матеріальної шкоди.

Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) через порушення відповідачем Правил дорожнього руху безпосередньо ним ОСОБА_1 було завдано спірної матеріальної шкоди у розмірі 76 422, 07 гривень. Ця сума вираховується шляхом віднімання від вартості відновлювального ремонту у 138 937, 76 гривень суми страхової виплати у 70 650, 83 гривні з податком на додану вартість (без податку на додану вартість 62 515, 69 гривень).

На надіслану 06 жовтня 2024 року письмову пропозицію ОСОБА_2 не відреагував, а сам лист було повернуто за закінченням строку зберігання.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 03 червня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у позові до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ПАТ "НАСК "Оранта" або страховик); про відшкодування матеріальної шкоди.

У поданій через свого представника адвоката Казублатову О.М. апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати, задовольнивши позов повністю.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про хибність висновків суду про те, що позивач погодився на розмір відшкодування, обчислений страховиком, адже ним подано позов про відшкодування страхової виплати, в ході розгляду якого ПАТ "НАСК "Оранта" уже було виплачено 56 377, 04 гривні.

Судом залишено без уваги, що ОСОБА_1 обчислено страхову виплату відповідно до звіту №081Д про оцінку автомобіля КІА Sportage, д.н.з НОМЕР_1 , який складено 01 січня 2024 року оцінювачем ОСОБА_3 . За цим звітом вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 138 937, 76 гривень, а страхова сума до виплати разом з податком на додану вартість 70 650, 83 гривні, а без податку 62 515, 69 гривень. Отже, різниця складає 76 422, 07 гривень. При цьому страховиком сплачено 56 377, 04 гривні на підставі мирової угоди від 30 жовтня 2024 року, яка затверджена тоді ж судом.

Не погоджується із твердженнями суду про те, що звіт №081Д про оцінку автомобіля від 01.01.2024 не може свідчити про те, що саме таку суму збитків було завдано ОСОБА_1 і саме такий розмір ремонтних робіт повинен бути виконаний, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що страховиком для визначення розміру страхового відшкодування залучався експерт, а складений ним акт не може бути належним доказом завданих збитків. Тобто цей доказ вважає недопустимим.

Судом не вирішувалося заявлене 05 січня 2025 року позивачем клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, адже у справі наявні дві оцінки, проведені ОСОБА_1 , і оцінка спеціаліста страховика.

З огляду на ці обставини вважає неправильно застосованими судом ст.ст. 22, 1194 ЦК України, п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла на час виникнення спору, висновків Верховного Суду у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №910/3876/16 та від 12 липня 2023 року у справі №591/1861/22, Верховного Суду України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, пункти 1.6, 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 263, 367 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, 20 лютого 2023 року між ПАТ НАСК "Оранта" як страховиком та ОСОБА_2 як страхувальником укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (№213439806), за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є Mercedes-Benz 311CDI, номерний знак НОМЕР_2 . Ліміт цивільно-правової відповідальності страховика визначено у 160 000 гривень.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 31 січня 2024 року у справі №570/6744/23, що набрала законної сили, встановлено, що 18 грудня 2023 року о 17 год. 09 хв. на 152 км + 200 м а/д Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне відповідач, керуючи автомобілем Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважний, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом КІА, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З листа ПАТ НАСК "Оранта" №09-02-17 від 17.12.2024 вбачається, що відповідно до страхового акту №ОЦВ-23-17-104288/1 ПАТ НАСК «Оранта» 09 квітня 2024 року здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 28 704,13 гривень.

Відповідно до Звіту №02-D/15/51 від 18.06.2024 р. і страхового акту №ОЦВ-ЗГ-23-17-104288/2 ПАТ НАСК «Оранта» 01 липня 2024 року здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 8 884,11 гривень (без податку на додану вартість) на користь ОСОБА_1 .

Угодою про припинення зобов?язання переданням відступного та страховим актом №ОЦВ-С-М-23-17-104288/3 встановлено, що 08 листопада 2024 року ПАТ НАСК «Оранта» здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 18 788,80 гривень на користь позивача.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської обалсті від 30 жовтня 2024 року у справі №570/3645/24/, що набрала законної сили, визнано мирову угоду у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ НАСК «Оранта» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування на таких умовах:

"1. Сторони в результаті взаємних переговорів дійшли згоди, що загальна сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті за договором ОСЦПВВНТЗ від 20.02.2023 року № 213439806 за страховим випадком (дорожньо-транспортна пригода), що мав місце 18 грудня 2023 року, в результаті чого пошкоджений автомобіль КІА Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , становить 56 377, 04 гривень з податком на додану вартість.

2. ПАТ «HACK «Оранта» сплатила 37 588, 24 гривні в якості частини страхового відшкодування.

3. Іншу частину страхового відшкодування у розмірі 18 788, 80 гривень відповідач зобов`язується виплатити протягом десяти робочих днів з дня одержання належним чином завіреної судом ухвали про визнання мирової угоди шляхом перерахунку коштів на IBAN: НОМЕР_4 в банку АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

4. Відповідач зобов`язується компенсувати позивачу судовий збір у розмірі 1 211, 20 гривень у строки, зазначені в п. 3 цієї угоди.

5. Сторони дійшли згоди, що інші судові витрати, окрім судового збору, сторони несуть самостійно.

6. ОСОБА_1 після підписання мирової угоди та затвердження її судом підтверджує, що жодних претензій до ПАТ «HACK «Оранта» відносно відшкодування шкоди, заподіяної ДТП, що мало місце 18 грудня 2023 року, із транспортним засобом КІА Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , та виконання ПАТ «HACK «Оранта» зобов`язань, визначених пунктами 3, 4 мирової угоди стосовно цього ДТП, не має та не буде мати"

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування не підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Згідно зі ст.ст. 22, 636, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відповідно до ст.ст. 3, 5, 6, 9, 22, 29, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла на час виникнення спору, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових прав страхувальника.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов страхового відшкодування.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З висновку Великої Палати Верховного Суду, що даний у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, вбачається, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він сплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Приходячи до переконання про залишення оскаржуваного рішення без змін, колегія суддів бере до уваги те, що ліміт цивільно-правової відповідальності ПАТ НАСК "Оранта", як це встановлено судом попередньої інстанції, складає 160 000 гривень, тобто поглинає суму заявлених позивачем 138 937, 76 гривень завданих збитків.

Отже, безпосередній винуватець завдавач шкоди може нести відповідальність за завдану ним шкоду у понад ліміту відповідальності страховика, а саме, коли розмір шкоди перевищував би 160 000 гривень. Натомість з наданих обома сторонами та третьою особою доказів видно, що розмір завданої шкоди в будь-якому разі не перевищує розміру цього ліміту.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до ст.ст. 12, 76-78 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Щодо доводів заявника про проведення судової експертизи на предмет визначення розміру матеріальної шкоди, то 11 січня 2025 року представник позивача адвокат Казбулатова О.М. у відповіді на відзив сама наполягала на відсутності підстав для призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, про що 05 січня 2025 року було заявлено представником ОСОБА_2 адвокатом Сокотуном В.А. Тобто покликання заявника про невирішення судом клопотання щодо призначення судової експертизи від 05 січня 2025 року, що заявлене представником відповідача, за умови незгоди з ним самого позивача та за відсутності відповідних доводів з цього приводу ОСОБА_5 , а також відсутності заявлення відповідного клопотання на стадії апеляційного перегляду, не свідчить про порушення таких норм процесуального права, що спонукало до помилкового розв`язання існуючих правовідносин.

Так само не заслуговують на увагу й інші посилання на недодержання судом норм процесуального права, адже відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові дефекти, що потягли би помилкове вирішення цивільно-правового спору, заявник не надала, матеріали справи їх не містять, а апеляційним судом здобуто не було.

При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Не можна погодитися з доводами заявника про неправильне застосування судом ст.ст. 22, 1194 ЦК України, п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла на час виникнення спору, пунктів 1.6, 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092.

Так зазначені твердження спростовуються обставинами справи, вимогами закону та висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. Тому не є релевантними до спірних відносин і висновки Верховного Суду у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №910/3876/16 та від 12 липня 2023 року у справі №591/1861/22, Верховного Суду України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15.

В іншій частині аргументи представника ОСОБА_1 адвоката Казбулатової О.М. про помилковість оскаржуваного рішення на увагу теж не заслуговують і відхиляються.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального парва при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Казбулатової Оксани Миколаївни залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 03 червня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків