Справа № 302/1070/25
Провадження № 2/302/439/25
20.08.2025 селище Міжгір`я Закарпатської області
Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого, судді Пухальського С. В.,
за участю секретаря судового засідання Сита Л. М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Рішко Сергій Іванович до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визначення додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини,
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що що батьками ОСОБА_1 були ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Окрім позивача у подружжя ОСОБА_4 була ще донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
29 липня 1967 року між ОСОБА_6 , 1943 р.н., та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб, в результаті чого дружина змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_7 ».
У подружжя ОСОБА_7 є єдина донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка вже тривалий час постійно проживає Німеччині за адресою: АДРЕСА_1 .
Мати позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Батько позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
На час посвідчення вищевказаних договорів дарування та смерті батьків ОСОБА_9 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Ця квартира на праві власності належала ОСОБА_9 та її чоловіку.
ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Києві помер ОСОБА_6 , 1943 р.н.
Після смерті чоловіка ОСОБА_9 виїхала за межі території України та на постійній основі поселилася в Німеччині в м. Бінген ам Рейн неподалік своєї доньки ОСОБА_10 . З того часу ОСОБА_9 жодного разу не приїздила в Україну та спілкувалася з позивачем зрідка у телефонному режимі.
24.11.2021 ОСОБА_9 продала квартиру АДРЕСА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . З того часу вона була знята з реєстрації у цій квартирі та взагалі не мала жодного зареєстрованого місця проживання на території України.
Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України позивач втратив зв`язок із сестрою.
У травні 2025 року позивачу вдалося знайти контактний номер телефону ОСОБА_10 і зв`язатися з нею у телефонному режимі. В ході розмови позивач дізнався про те, що його сестра, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Фьольклінген федеральної землі Саарланд Німеччина. Останнім її місцем проживання було АДРЕСА_6 . Зі слів ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 на день смерті у цьому будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований.
На прохання позивача у липні 2025 року ОСОБА_10 надіслала йому свідоцтво про смерть ОСОБА_9 та нотаріально посвідчену заяву, в якій стверджувала про те, що спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона не приймала та не має наміру звертатися до компетентних органів з метою поновлення строку для прийняття спадщини. Інші спадкоємців першої черги у ОСОБА_9 відсутні, оскільки вона є її єдиною донькою, а її батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Києві. ОСОБА_10 заявила, що не заперечує проти того, щоб позивач вступив у спадкові права до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Посилаючись на вказані обставин, у позовній заяві висловлено прохання визначити позивачу додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, тривалістю шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.
Ухвалою суду від 05.08.2025 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.
Представник позивача адвокат Рішко С. І. подав заяву з проханням розглянути справу без участі сторони позивача, водночас висловив позицію про підтримання вимог, заявлених у позовній заяві.
Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява, у якій зазначено про відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог, а також висловлено прохання розглянути справу без участі представника селищної ради.
Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 в с. Верхній Бистрий Міжгірського району Закарпатської області в сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).
Окрім позивача у подружжя ОСОБА_4 була ще донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 24).
29 липня 1967 року Великовільшанським сільським ЗАГС Васильківського району Київської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , 1943 р.н., та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що було зроблено відповідний актовий запис №17, в результаті чого дружина змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_7 » (а.с. 25).
Мати позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 32).
Батько Позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 33).
За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24.11.2021 ОСОБА_9 продала квартиру АДРЕСА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 28).
Сестра позивача, ОСОБА_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Фьольклінген федеральної землі Саарланд Німеччина (а.с. 23).
За змістом нотаріально посвідченої заяви, ОСОБА_10 стверджує про те, що спадщину до майна своєї матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 , вона не приймала та не має наміру звертатися до компетентних органів з метою поновлення строку для прийняття спадщини. Інші спадкоємців першої черги у ОСОБА_9 відсутні, оскільки вона є її єдиною донькою, а її батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Києві. ОСОБА_10 заявила, що не заперечує проти того, щоб позивач вступив у спадкові права до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 29).
За даними Спадкового реєстру на випадок смерті ОСОБА_9 заповітів не складала, спадкові справи за її майном не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 31.07.2025 № 82056131 та № 82056195 (а.с. 26, 27).
Відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, повинні досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Предметом даного спору є встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_9 , спадкоємцем якої позивач є за законом (друга черга спадкування), він пропустив строк, визначений статтею 1270 Цивільного кодексу України, для подання заяви про прийняття спадщини.
Позивач не знав про смерть сестри, яка постійно проживала за кордоном, і тому не звертався до нотаріуса у встановлений законом строк. До травня 2025 року йому не було відомо про її смерть, і, враховуючи тривале проживання ОСОБА_9 в Німеччині, а також воєнний стан в Україні, він не мав реальної можливості дізнатися про відкриття спадщини. Свідоцтво про смерть позивач отримав лише у липні 2025 року від племінниці.
Загальна площа будинку становить 30,61 кв.м, і позивач має прямий інтерес в оформленні права власності на частку померлої у порядку спадкування.
За встановлених обставин, суд вважає, що відмова у поновленні строку для прийняття спадщини порушить право спадкоємця, тому визнає вищевказані обставини як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини.
З огляду наведеного заявлений позов підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
Визнання позову відповідачем прийняти.
Позовну заяву задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Фьольклінген федеральної землі Саарланд Німеччина, реєстраційний номер S 593/2023 від 25.09.2023, тривалістю шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Пухальський С. В.