Єдиний унікальний номер 728/1359/25
Номер провадження 2/728/504/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2025 року місто Бахмач
Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді Сороколіта Є.М.
секретаря судового засідання Кирути Л.І.,
позивача не з`явився,
відповідача не з`явилася,
І. Рух справи.
2. Згаданою ухвалою Суду вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
3. У подальшому ухвалою Суду від 26.06.2025 № 728/1359/25 вирішено питання проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 22.07.2025 о 10 год 30 хв., оскільки ухвала Суду від 26.06.2025 № 728/1359/25 разом з відповідними додатками повернулася на адресу Суду неврученою Відповідачу у зв`язку з відсутністю адресата.
4. У подальшому судове засідання, призначене на 22.07.2025 о 10 год 30 хв по справі № 728/1359/25, було зняте з розгляду в зв`язку з відпусткою судді Сороколіта Є.М., його проведення призначене повторно на 06.08.2025 о 12 год 00 хв.
5. У призначене судове засідання Позивач та Відповідач не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили.
6. Водночас, у поданій до Суду позовній заяві, Позивач вказував, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
7. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи шляхом публікації 23.07.2025 таких відомостей на сайті Судової влади місцевого суду у розділі відповідної інформації для громадян з найменуванням ГРОМАДЯНАМ, у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.
8. За вищевказаних фактичних обставин, на підставі вимог положень статті 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі також ЦПК України), Суд вважає за можливе постановити ухвалу про заочний розгляд справи.
9. Окрім того, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. Позиції учасників справи.
11. Відповідно до пунктів 3.2, 3.4 вказаного договору Позичальник акцептував Публічну пропозицію Банку про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговувані фізичних осіб (далі також ДКБОФО), що з моменту його акцептування є невід`ємною складовою Договору кредиту та страхування. Таким чином обидва дані договори у сукупності визначають право регулювання та регламентують взаємовідносини Банку та Позичальника в рамках кредитних правовідносин про що зазначено у пункті 6 Кредитного договору.
12. Згідно з пунктом 9.1 ДКБОФО Банк надає Позичальнику споживчий кредит на підставі цього Договору та Договору кредиту, укладеного Позичальником. Умови Договору кредиту в сукупності з умовами цього Договору визначають цілісні умови кредитування Позичальника, передбачені Законом України Про споживче кредитування. У разі виявлення суперечностей між нормами Договору кредиту та цього Договору застосовуються норми Договору кредиту.
13. Відповідно до пункту 1.7 Кредитного договору банк надає Позичальнику кредит (грошові кошті на власні потреби в сумі 35 000,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 4 565,20 грн, а Позивальник відповідно до пунктів 9.9. та 9.14.2. ДКБОФО зобов`язується повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця, згідно з Графіком.
14. У пунктах 1.4. та 1.6. Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 36 місяців і датою повернення кредиту є 19.04.2022.
15. Згідно з пунктом 1.3. Кредитного договору Позичальник за користування кредитом сплачує Банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення Кредитного договору становила 15,00 % річних і в подальшому не змінювалась.
16. Згідно з пунктами 9.12, 9.13 ДКБОФО нарахування процентів здійснюється два рази на місяць з методом факт/факт. Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту.
17. Відповідно до пункту 1.6 Кредитного договору повернення заборгованості за договором здійснюється відповідно до Графіку, що міститься у Додатку № 1 до Кредитного договору.
18. Договір кредиту та страхування є змішаним і у розділі 2 містяться: умови щодо страхування, відповідно до яких Позичальник уклав з ПРАТ СТРАХОВА КОМПАНІЯ УНІКА ЖИТТЯ договір добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 4 565,22 грн. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк.
19. У подальшому Відповідач лише частково виконав свої зобов`язання, сплативши на користь банку 8 400,01 грн, які було зараховано як в тіло кредиту, так і на оплату нарахованих комісій.
20. У зв`язку із зазначеним, станом на 19.04.2022 сформувалася наступна заборгованість Позичальника перед Банком за Договором: заборгованість за основним боргом в сумі 33 908,36 грн та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 16 865,73 грн, що разом становить 50 774,09 грн.
Станом на 16.11.2023 розмір заборгованості за основним боргом і відсотками не змінився.
21. Також зазначав, що між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ІДЕЯ БАНК та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СОНАТІ 16.11.2023 був укладений договір факторингу № 16.11-23, згідно з яким до ТОВ СОНАТІ перейшло право вимоги до Відповідача грошових коштів у розмірі 50 774,09 грн, що складається з 33 908,36 гривень та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 16 865,73 гривень.
22. Пунктом 5.4. договору факторингу № 16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із законодавством мають на це право.
23. Користуючись даним правом ТОВ СОНАТІ 29.12.2023 уклало з Позивачем договір факторингу № 29/12-23, за змістом якого Клієнт відступив право вимоги до Відповідача на користь Позивача, з урахуванням Реєстру боржників до договору надання послуг факторингу від 29.12.2023 № 29/12-23, на загальну суму 50 774,09 грн 33 908,36 грн основного боргу і 16 865,73 грн процентів за користування коштами, які Позивач просить стягнути з Відповідача.
24. Як на правову підставу Позивач посилався на положення статей 526, 530 Цивільного кодексу України (далі також ЦК України), за змістом яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і що зобов`язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов`язанням.
25. Окремо зазначав, що згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
26. Також наголошував, що у відповідності до положень статті 8 Закону України Про споживче кредитування від 15.11.2016 № 1734-VІІІ до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
27. Додатково вказував, що згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
28. Окрім того, просив вирішити питання про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме судового збору у розмірі 2 422,00 грн та 7 200,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.
29. Щодо позиції Відповідача, то Суд враховує, що остання відзив на позов не подала, доводи і розрахунки Позивача не спростувала.
ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.
31. Відповідно до умов пункту 2 Договір кредиту та страхування був підписаний Позичальником власноручно. Від імені Банку договір був підписний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно пункту 13.3 Публічної пропозиції АТ ІДЕЯ БАНК про приєднання до ДКБОФО в редакції, що діяла 08.04.2019 по 15.07.2019. Страховий агент, підписуючи Договір кредиту та страхування, діяв від імені ПРАТ СТРАХОВА КОМПАНІЯ УНІКА ЖИТТЯ також ж з використання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки, відтворених за допомогою технічного пристрою.
32. Відповідно до пункту 1.7. Кредитного договору банк надав Позичальнику кредит (грошові кошті на власні потреби в сумі 35 000,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 4 565,20 грн, а Позивальник відповідно до пунктів 9.9., 9.14.2. ДКБОФО зобов`язався повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця, згідно з узгодженим Графіком.
33. Згідно з ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту та ордером-розпорядженням № 2 про сплату страхового платежу від 19.04.2019, Відповідачці було перераховано кредитні кошти в сумі 30 434, 78 грн та відраховано страховий платіж в сумі 4 565, 22 грн. (а.с. 51).
34. У подальшому 16.11.2023 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ІДЕЯ БАНК та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СОНАТІ укладено договір факторингу № 16/11-23, за яким ТОВ ФК СОНАТІ набуло право грошової вимоги до боржників АТ ІДЕЯ БАНК, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 55-61).
35. Також, 29.12.2023 між ТОВ ФК СОНАТІ та Позивачем укладено договір факторингу № 29/12-23, за яким ТОВ САНФОРД КАПІТАЛ набуло право грошової вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами (а.с. 65-71).
36. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 29.12.2023 № 29/12-23 року загальна сума заборгованості за кредитним договором Відповідача, яка залишилася незмінною станом на 16.11.2023, становить 80 423,15 грн , із яких: 33 908,36 грн заборгованість за основною сумою боргу, 16 865,73 грн заборгованість за відсотками, 29 649,06 грн заборгованість за комісіями (а.с. 75).
38.Копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та копією витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг підтверджується, що TOB САНФОРД КАПІТАЛ є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (а.с. 76-77).
ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.
39. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
40. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
41. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
42. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
43. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
44. Оцінюючи фактичні обставини цієї справи, з урахуванням вищевикладених підходів, Суд відмічає, що за правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України (далі також ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
45. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
46. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
47. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
48. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
50. Також у статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
51. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
53. Суд зауважує, що укладеним договором сторони узгодили як розмір кредиту, що надається, так і строк кредитування, який становить 36 місяців, та плату за користування кредитними коштами.
54. Відповідно, розмір процентів, який підлягає сплаті боржником за користування коштами протягом узгодженого періоду кредитування і перерахований Судом, становить 16 865,73 грн.
55. Оцінюючи подальший перехід права вимоги Суд наголошує на такому.
56. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
57. Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
58. Згідно зі статею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
59. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
60. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
61. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
62. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352 Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231, передбачено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
63. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Діюче законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
64. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц.
65. Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги, за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
66. При цьому, Суд враховує, що згідно із загальними принципами цивільного права, ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
67. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи Суд констатує, що на його переконання згідно з укладеними договорами факторингу до Позивача перейшло право вимоги на суму 50 774,09 грн (п`ятдесят тисяч сімсот сімдесят чотири гривні 09 коп.) яка складається із 33 908,36 грн (тридцять три тисячі дев`ятсот вісім гривень 36 коп.) непогашеної основної заборгованості і 16 865,73 грн (шістнадцяти тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень 73 коп.) відсотків за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню з Відповідача.
V. Розподіл судових витрат.
68. Суд наголошує, що згідно положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
69. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.
70. При цьому Суд враховує, що згідно з частиною першою статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
71. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
72. Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі станом на 01.01.2025 дорівнює 3 028,00 грн.
73. Згідно з платіжною інструкцією АБ УКРГАЗБАНК від 22.05.2025 № 144 Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що є мінімальним розміром судового збору з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, застосованого на підставі частини третьої статті 4 Закону України Про судовий збір.
74. Також за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
75. На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою Позивачем долучено до матеріалів копію договору про надання правничої допомоги, заявку на надання юридичної допомоги та витяг з акта про надання юридичної допомоги.
76. Оцінюючи надані документи Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу він має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
77. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
78. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі також ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
80. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема:
- час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець;
- вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні;
- тривалість розгляду і складність справи тощо.
При цьому для Суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
82. Підсумовуючи наведене, враховуючи незначну складність цієї справи, наявність доволі сталої судової практики щодо розгляду аналогічних питань, розгляду справи за наявними матеріалами без проведення судового засідання, Суд вважає, що заява про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню на суму 2 000,00 грн (одна тисяча гривень 00 коп.), а сплачений судовий збір має бути компенсовано Відповідачем у повному розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
83. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280, 282 ЦПК України Суд,
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Суддя Є.М. Сороколіт