Справа № 466/106/25
Провадження № 2/466/1228/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Білінської Г.Б.

при секретарі Ханас С.О., Комарницькій В.-М. В.

з участю представника позивача Лутчин Р.Б.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з постачання теплової енергії та за послуги з постачання гарячої води та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання дій неправомірними, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди, -

у с т а н о в и в:

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд стягнути з відповідача в користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 31.12.2023 в розмірі 17810,81 грн. , за послуги з постачання гарячої води за цей же період у розмірі 1739, 14 грн. , а також суму сплаченого судового збору .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач є зареєстрованим мешканцем кв. АДРЕСА_1 та споживачем послуг, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго» з подачі теплової енергії та гарячої води до будинку. Однак, за надані послуги оплату не здійснює, внаслідок чого складась заборгованість за період з 01.12.2021 р. по 31.12.2023 р. в сумі 19549,95 грн., яку просять стягнути з відповідача.

Зазначає, що відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня винесення проекту договору однією із сторін. До дня звернення в суд договір приєднання відповідачем не підписаний.

Зазначає, що між відповідачем та позивачем утворилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги споживачу, останній такими послугами користувався для задоволення своїх потреб, та не відмовлявся від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводив.

Наголошує, що всупереч п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 п.18 постанови КМУ №630 від 21.07.2005р., а також п.3.1 Договору приєднання, боржники не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, а тому зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Станом на 04.04.2016 р., за період з 01.12.2021 по 31.12.2023 за квартирою АДРЕСА_1 , де проживають відповідачі, утворилась заборгованість в розмірі 17810,81 грн., за послуги з постачання гарячої води у розмірі 1739, 14 грн.

В ході судового розгляду позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій він просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 31.12.2023 в розмірі 31506,21 грн., пені в розмірі 3299,14 грн., інфляційних втрат в розмірі 999,74 грн., 3% річних в розмірі 222,27 грн.; за послуги з постачання гарячої води за цей же період у розмірі 2543,59 грн., пені в розмірі 315,84 грн., інфляційних втрат в розмірі 43,60 грн., 3% річних в розмірі 10,44 грн.

Ухвалою суду від 16.01.2025 р. провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному порядку.

12.02.205 р. ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов, у якому просить: - визнати кількість та якість нібито наданих ЛМКП «Львівтеплоенерго» послуг такими, що не підлягають встанавленню; -визнати відсутність передбачених та оформлених відповідно до чинного законодавства договріних відносин між ним та віповідачем; -визнати дії відповідача неправомірними в частині неукладення з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води; -визнати безпідставними та протизаконними нарахування плати за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води; -забов`язати виплатити позивачу 500 000 грн. моральної шкоди; -заборонити відповідачу проводити будь-які нарахування заборгованості позивачу за відсутності укладених письмових договорів та зобов`язати закрити особові рахунки, відкриті позивачем на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвалою від 12.02.2025 р. здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження у даній цивільній спраіві в розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

28.04.2025 р. ЛМПК «Львівтеплоенерго» подані додаткові пояснення на позов.

Ухвалою від 20.05.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача -ЛКМП «Львівтеплоенерго» підтримала позовні вимоги та дала пояснення, аналогічні змісту позову з урахуванням збільшених вимог.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 первісний позов заперечив, свої вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту зустрічного позову.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а відповідно у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з таких мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Матеріалами справи і судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №6 від 12.12.2024 р.

Виходячи з вимог ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 є єдиним власником вказаної квартири, оскільки, проживаючи у ній, фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак набув не лише права з управління, користування та розпорядження спадковим майном спадкодавця, але також і зобов`язання щодо цього майна.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Права та обов`язки виконавця комунальної послуги та споживача визначені зазначеним вище Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії, зокрема до будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

У відповідності до п. 4 ст. 19 Закону України «Про житло-комунальні послуги» із подальшими змінами виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), тобто Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго».

Частина 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає положення про те, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем-фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.

Пунктом 1.1 Договору приєднання «Про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» від 01.12.2021 р. передбачено, що виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим договором приєднання.

Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої види ЛМКП «Львівтеплоенерго» відповідає вимогам ст. 634 ЦК України та є договором про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води і вважається укладеним між Львівським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м. Львові для населення згідно норм Закону України «Про житло-комунальні послуги» (далі по тексту Виконавець) та Споживачем (власником/співвласником/ балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках).

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово- комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Щодо договірних відносин між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ОСОБА_1 , то відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», ЛМКП «Львівтеплоенерго» направлялись на ім`я відповідача примірники договору приєднання, що, не заперечив і відповідач. Погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня винесення проекту договору однією із сторін.

Тобто, позивач своє зобов`язання щодо підготовки та направлення відповідачу договору приєднання для підписання виконав, проте відповідачем даний договір не підписувався через незгоду з його змістом.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова ВСУ від 30.10.2013 у справі №6-59-цс13).

ОСОБА_1 посилався на те, що договір він не підписував, послуг з теплопостачання у квартирі не отримує, а послуги з постачання гарячої води є неефективними та неадекватними, які не в змозі задовольнити його потреби,вважає, що він не є споживачем жодних послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 року.

Згідно з п.25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Виходячи зі змісту п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, право споживача відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води не є абсолютним, воно можливо за умови дотримання певного порядку.

Згідно п.2.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання для вирішення питання відключення житлового будинку /будинків/ від мереж централізованого опалення його власник /власники/ повинен /повинні/ звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник /власники/ будинку зазначає причини відключення.

У п.п.2.2, 2.2.1 вказаного Порядку зазначено, що комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї.

Згідно п. 2.3.1 Порядку проект індивідуального /автономного/ теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відповідно до п. 2.4.2 Порядку проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж.

У п.2.5 Порядку передбачено, що відключення приміщень від внутрішньо-будинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача /орендаря/ квартири /нежитлового приміщення/ або уповноваженої ними особи.

Відповідно до п.п.2.6, 2.7 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Пункт 28 постанови № 630 Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. із змінами від 31.10.2007 року передбачає, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, тобто навіть якщо б споживач виконав всі пункти умов відключення, він повинен сплачувати плату за опалення місць загального користування.

Як ствердив ОСОБА_1 , у Львівську міську Раду з питанням відключення його квартири від теплопостачання він не звертався, рішення міжвідомчої комісії про можливість такого відключення не отримував.

Відтак, відповідач належним чином, згідно до встановленого законом порядку не оформляв відключення від мереж централізованого опалення квартири, належних документів, які б свідчили про відключення квартири до ЛМКП "Львівтеплоенерго" не подавав, у зв`язку з чим суд вважає, що позивачем правомірно здійснюється нарахування плати за надані послуги з теплопостачання та постачання гарячої води, які мають бути компенсовані відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно розрахунку за надані послуги з опалення за період з 01.12.2021по 31.12.2023 р. сума боргу за оплат у послуг по кв. АДРЕСА_1 складає 19549 грн.95 коп ( у тому числі 17810,81 грн. -за послуги з постачання теплової енергії, 1739,14 грн. - за послуги з постачання гарячої води) .

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення та за послуги з централізованого постачання гарячої води є підставними та обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення.

Суд не приймає до уваги збільшені позовні вимоги, заявлені ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 з наступних підстав.

Збільшення позовних вимог у відповідності до норм ЦПК України можливе до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання у спрощеному порядку.

20.05.2025 р. суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження у даній справі та перейшов до судового розгляду.

28.04.2025 р. представником позивача подані додаткові пояснення до позову з відповідними розрахунками заборгованості. Однак, заява про збільшення позовних вимог подана з такими ж розрахунками 22.07.2025 р., окрім цього така не оплачена судовим збором, на таку заяву про збільшення вимог відповідач не мав можливості подати відзив. Відтак, подання такої заяви суперечить ст.49 ЦПК і така судом не приймається до уваги.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом слід стягнути в користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» сплачений при поданні даного позову судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

У своєму зустрічному позові ОСОБА_1 просить:- визнати кількість та якість нібито наданих ЛМКП «Львівтеплоенерго» послуг такими, що не підлягають встанавленню; -визнати відсутність передбачених та оформлених відповідно до чинного законодавства договріних відносин між ним та віповідачем; -визнати дії відповідача неправомірними в частині неукладення з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води; -визнати безпідставними та протизаконними нарахування плати за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води; -забов`язати виплатити позивачу 500 000 грн. моральної шкоди; -заборонити відповідачу проводити будь-які нарахування заборгованості позивачу за відсутності укладених письмових договорів та зобов`язати закрити особові рахунки ,відкриті позивачем на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з ч.ч.1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 до ЛМКП «Львівтеплоенерго» суд вважає недоведеними та такими, що до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, Законом України «Про теплопостачання», ст. ст. 525, 526, 541, 543, 625, 634 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 274, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 в користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Д. Апостола, 1 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2021 р. по 31.12.2023 р. в розмірі 19549,95 грн. ( дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять гривень 95 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 в користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, 3028 (три тисячі двадцять вісім гривень) судового збору та перерахувати кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, .

В решта позовних вимог -відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання дій неправомірними, зоб ов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. Б. Білінська