УХВАЛА

07 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 522/24343/15-ц

провадження № 61-7125ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 травня 2025 року у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності та витребування майна з чужого володіння,

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності та витребування майна з чужого володіння.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2023 року позов задоволено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2023 року скасовано.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 03 грудня 2024 рок, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 01 травня 2025 року, позов залишено без задоволення.

02 червня 2025 року Одеська міська рада засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 03 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 01 травня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2025 року касаційну скаргу Одеської міської ради залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання відомостей щодо ціни позову та сплати судового збору.

На виконання вимог вказаної ухвали заявник подав заяву про усунення недоліків до якої долучив квитанцію про сплату судового збору та вказав, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30 квітня 2015 року вартість квартири становила 149 973 грн.

У частині першій статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України та вважає, що необхідно відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15, від 09 грудня 2024 року у справі № 754/466/22 щодо застосування частини другої статті 1280 ЦК України.

Крім цього, заявник вважає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 388 ЦК України у новій редакції у справах про визнання спадщини відумерлою. Заявник вважає, що Верховний Суд має сформувати чіткий висновок, що положення статті 388 ЦК України не застосовуються до правовідносин про визнання спадщини відумерлою, адже метою витребування спадкового майна у власність територіальної громади не є його поверненням до комунальної власності, а визнання майна, яке перебувало у приватній власності, до моменту відкриття спадщини, відумерлою спадщиною, що в свою чергу, є підставою для передачі такого майна до комунальної власності в силу закону.

Також заявник посилається на підпункти а) та в) частини третьої статті 389 ЦПК України та вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики та, що дана справа має виняткове значення для заявника, оскільки існує проблема тлмачення та застосування частини другої статті 1280 ЦК України щодо захисту речових прав територіальної громади у випадку відчуження спадкового майна, яке за наявності умов, визначених статтею 1277 ЦК України має бути визнане відумерлою спадщиною, враховуючи відсутність законодавчого врегулювання даного питання та суперечливої практики Верховного Суду.

Крім цього, зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2025 року у справі № 522/6820/19 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заявника у подібних правовідносинах про визнання спадщини відумерлою, визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна у добросовісного набувача, на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також заявник подав клопотання про зупинення дії рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року та постанови Одеського апеляційного суду від 01 травня 2025 року до їх закінчення розгляду в касаційному порядку.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що сьогодні існують рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які набрали законної сили, та якими Одеській міській раді відмовлено у задоволенні позову про витребування майна з власності

ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Одеси, що в свою чергу є підставою для реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за відповідачем та надасть їй можливість відчужити спірну квартиру до перегляду судом касаційної інстанції судових рішень у справі № 522/24343/15.

Водночас, рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 03 грудня

2024 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду

від 01 травня 2025 року, позов Одеської міської ради залишено без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки постановою Одеського апеляційного суду від 01 травня 2025 року залишено без змін рішення суду першої інстанції про залишення без задоволення позову, а тому її прийняття не призвело до зміни обсягу прав та обов`язків учасників спору.

Оскільки Одеська міська рада не обґрунтувала правових підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію судових рішень, яким відмовлено в задоволенні позову, а тому у задоволенні клопотання про зупинення дії рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року та постанови Одеського апеляційного суду від 01 травня 2025 рокунеобхідно відмовити.

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 травня 2025 року.

Витребувати із Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу

№ 522/24343/15-ц за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності та витребування майна з чужого володіння.

Відмовити у задоволенні клопотання Одеської міської ради про зупинення дії рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2024 року та постанови Одеського апеляційного суду від 01 травня 2025 рокудо їх закінчення розгляду в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська