П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/5452/25

Провадження № 22-ц/4815/668/25

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Гордійчук І.О.

Ухвалу суду першої інстанції

постановлено 20 березня 2025 року

у м. Рівне Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Маринич В.В.

за участі: учасники справи і їх представники в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пуленко Анни Геннадіївни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2025 року у цивільній справі за клопотанням ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) і ОСОБА_2 ; про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року в суд звернулася ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) і ОСОБА_1 ; з клопотанням про визнання на території України рішення Окружного суду м. Лейпциг у справі №330 F 110/23 від 21 липня 2023 року, яким шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_1 , укладений 18 грудня 2006 року у відділі ЗАГС міста Одеси, Україна (Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції), за номером актового запису про шлюбу 2241, розірвано.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2025 року клопотання ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) і ОСОБА_1 ; про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, залишено без розгляду та повернуто ОСОБА_1 разом із документами.

У поданій через свого представника адвоката Пуленко А.Г. апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною і необґрунтованою, що полягало у неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати, направивши справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що визнання рішення іноземного суду необхідне для отримання в органах реєстрації актів цивільного стану документального підтвердження розірвання шлюбу. При цьому місце проживання ОСОБА_1 ніколи не було зареєстроване у м. Одеса, а судовому рішенні вказувалося про фактичне місце проживання сторін, а не зареєстроване. Відсутні у реєстрах прав на нерухоме майно і записи про майно, що належало би ОСОБА_1 .

Разом з тим він є громадянином України, за кордоном зареєстрованого місця проживання не має, а фактично мешкає в Україні, однак адреса їй невідома.

Оскільки ОСОБА_1 зареєстрований у м. Рівне, а це його останнє відоме місце проживання, реєстрації та єдиний суд, куди може звернутися ОСОБА_1 , є Рівненський міський суд.

Крім того, вважає, що за аналогією закону можна застосувати норму ч. 9 ст. 28 ЦПК України, розглянувши справу за останнім відомим місцем проживання боржника.

Зняття з реєстрації не може бути формальним приводом неможливості розглянути клопотання. Тому оскаржуваною ухвалою суд фактично позбавив ОСОБА_1 права на судовий захист, адже звернутися з подібним клопотанням до іншого суду України або будь-якої іншої країни вона юридичних підстав не має.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_1 08 грудня 2006 року зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що складено актовий запис №2241.

Від шлюбних відносин мають дітей: дочку ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Окружного суду м. Лейпциг (Німеччина) у справі №330 F 110/23 від 21 липня 2023 року, що набрало законної сили, шлюб, укладений 08 грудня 2006 року у відділі ЗАГС м. Одеса (Україна), актовий запис №2241, розірвано.

Відповідно до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05 жовтня 1961 року, до якої Україна приєдналася на підставі Закону України від 10 січня 2002 року №2933-ІІІ, зазначене судове рішення 09 листопада 2023 року апостильовано.

Вважаючи, що визнання рішення іноземного суду в Україні є необхідним з метою отримання в органах реєстрації актів цивільного стану документального підтвердження розірвання шлюбу, у березні 2025 року в суд з відповідним клопотанням звернулася ОСОБА_1 .

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що клопотання про визнання рішення іноземного суду, яке не підлягає примусовому виконанню, подано ОСОБА_1 з порушенням вимог ст. 466 ЦПК України, а саме зазначена у клопотанні адреса місця проживання (перебування) ОСОБА_1 не відповідає дійсності, а також не зазначено місцезнаходження його майна в Україні.

Тому судом клопотання ОСОБА_1 залишено без розгляду з поверненням заявнику разом із документами.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Згідно із ч.1 ст. 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Частинами першою, четвертою ст. 466 ЦПК України передбачено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, яка подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Суд, встановивши, що клопотання і документи, ящо додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Звертаючись до Рівненського міського суду Рівненської області з відповідним клопотанням, адвокат Пуленко А.Г. зазначила адресу боржника - ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 .

З отриманих Рівненським міським судом 20 березня 2025 року відомостей з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області видно, що ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 28 серпня 2002 року, а 23 лютого 2023 року - знятий з реєстрації.

Між тим, 13 травня 2025 року до Рівненського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , де зазначалися його реєстраційний номер облікової картки платника податків (ІПН), номер засобу мобільного зв`язку, а також зауважено на відсутності адреси постійного місця проживання. У заяві вказувалося, що про наявність справи дізнався після отримання повістки-повідомлення про судове засідання у справі. Проти задоволення клопотання ОСОБА_1 не заперечує, оскільки шлюбні відносини з ОСОБА_1 фактично припинені з початком повномасштабного російського вторгнення, внаслідок чого родина виїхала до Німеччини.

При цьому з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , особисто отримав 03 травня 2025 року судову повістку про виклик у судове засідання у справі на 11 год. 00 хв. 03 червня 2025 року, розгляд якої було відкладено. 04 червня 2025 року за цією ж адресою він особисто отримав судову повістку про виклик у судове засідання на 11 год. 15 хв. 19 серпня 2025 року.

Крім того, 13 серпня 2025 року помічник судді в телефонному режимі за номером засобу зв`язку, вказаним у заяві від 13 травня 2025 року, спілкувався із ОСОБА_1 , який повідомив, що в двадцятих числах липня 2025 року він виїхав для тимчасового проживання до Великого Герцогства Люксембург і найближчим часом повертатися в Україну наміру не має. Підтвердив, що 13 травня 2025 року саме він подав заяву про обізнаність із наявністю клопотання ОСОБА_1 та розгляд справи апеляційним судом. Проти задоволення клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, не заперечував.

Про цей факт 14 серпня 2025 року помічником судді складено відповідну телефонограму, яку зареєстровано в канцелярії судової палати з розгляду цивільних справ Рівненського апеляційного суду.

Тому наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 на момент звернення ОСОБА_1 з відповідним клопотанням проживав у межах територіальної юрисдикції Рівненського міського суду Рівненської області.

Як убачається, при вирішенні питання про розгляд клопотання суд першої інстанції обмежився передчасним залишенням його без розгляду, що призвело до постановлення оскаржуваної ухвали, яка не може залишатися чинною.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для скасування ухвали суду першої інстанції відповідно до пунктів 1, 4 ст. 379 ЦПК України є неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, що спонукало до порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пуленко Анни Геннадіївни задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків