Справа № 505/2003/18
Провадження № 2/505/142/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.08.2025 року м.Подільськ Одеської області

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Павловської Г. В.

при секретарі Марченко Н.Б.

за участю сторін:

представника позивачки адвоката Осокіна С.Ю.

відповідача ОСОБА_1

у відсутності позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Осокіна С.Ю. звернулась із позовом до Подільського міськрайонного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та просить стягнути з останнього на її користь пеню за прострочку плати аліментів за період з 01.01.2010 року по 15.10.2014 року в сумі 10494 грн., а також всі судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначала те, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають та проживали разом з нею та до повноліття знаходились на її утриманні.

Згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області відповідач зобов`язаний сплачувати на її користь щомісяця аліменти на утримання дітей в розмірі по 600 грн. на кожну дитину, починаючи з 08.01.2004 року до досягнення дітьми повноліття.

Однак, відповідач не виконував зазначене судове рішення, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 15.10.2014 року складає 34490,25 грн., що є підставою для пред`явлення вимоги про стягнення пені з відповідача.

Згідно розрахунку, за період з 01.01.2010 року по 15.10.2014 року сума пені за несплату відповідачем аліментів становить 10494 грн.

Ухвалою суду від 18.03.2019 року відкрито провадження та призначено судове засідання.

Відповідач через канцелярію суду за вх.№ 7880 від 05.06.2019 року надав заяву про застосування строків позовної давності. Зазначив, що в межах виконавчого провадження державним виконавцем Відділу сформовано довідку розрахунок заборгованості від 26.06.2018 року, відповідно до якої станом на 15.10.2014 року заборгованість по аліментам становила 34490 грн. 25 коп. Позивач зі строку набуття повноліття молодшим сином ОСОБА_5 , а саме з 15.10.2014 року по теперішній час, тобто до спливу строку позовної давності не подавала жодного позову до нього як відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Із набуттям дитиною повноліття, стягнення заборгованості за аліментами після досягнення ОСОБА_6 і ОСОБА_5 повноліття розмір заборгованості яких визначений державним виконавцем регулюється Цивільним кодексом України.

Тобто, вважається, що платник аліментів має перед стягувачем певне та визначене грошове зобов`язання, стягнення якого має відбуватись за правилами Цивільного кодексу України, у тому числі і за його невиконання (ст.625 ЦК України). Стягнення пені за аліментами може відбуватись лише при виконанні рішення про стягнення аліментів. Тобто, позовна давність почалася у випадку заборгованості зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 з 26.01.2006 року, а у випадку заборгованості зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 з 15.10.2014 року (з набуттям ОСОБА_6 і ОСОБА_5 повноліття) та закінчилась 15 жовтня 2017 року.

У зв`язку з чим, вважає, що до всіх заявлених позовних вимог позивачем пропущений строк позовної давності, а тому просив відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до нього про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою суду від 17.07.2025 року долучено до матеріалів справи розписку ОСОБА_2 , копію паспорта на 4 аркушах та копію постанови про закриття виконавчого провадження ВП №25796787.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Осокін С.Ю. в судове засідання не з`явилась. Представник позивачки надав заяву, яка зареєстровна в канцелярії Подільського міськрайонного суду Одеської області за вх.№13055, в якій просив провести судове засідання без його участі та участі позивачки ОСОБА_2 . Під час ухвалення рішення по справі просив не враховувати надану відповідачем ОСОБА_1 та написану позивачкою ОСОБА_2 розписку, оскільки цей документ не має жодного відношення до предмету спору по даній справі і містить інформацію щодо сплати відповідачем заборгованості по аліментах і відсутність фінансових претензій стосується виключно зобов`язань відповідача по сплаті аліментів. Також, зазначив, що заявлена до стягнення пеня є санкцією за невиконання відповідачем судового рішення по сплаті аліментів, тому наполягав на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що на сьогодні заборгованості по аліментам та жодних фінансових зобов`язань перед позивачкою він не має, про що свідчить розписка, написана нею власноручно, тому нараховану позивачкою пеню не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Також зазначив, що 28.03.2025 року він сплатив позивачці заборгованість по аліментах за 57 місяців 15 днів у сумі 24200,00 грн.

Вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що сторони у справі є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно виконавчого листа №2-83 від 05.03.2004 року ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати 1200 грн. (600х2) щомісяця, починаючи з 08.01.2004 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виконаним державним виконавцем Подільського МВ ДВС ГТУЮ в Одеській області від 26.06.2018 року, встановлено заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 15.10.2014 рік у розмірі 34490.25 грн.

Згідно копії розписки від 28.03.2025 року, вбачається, що позивачка ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 аліменти на утримання її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у сумі 34491 грн. 00 коп., на підставі факту отримання аліментів, жодних фінансових претензій до ОСОБА_1 не має.

Згідно постанови про закриття виконавчого провадження ВП №25796787 від 10.02.2025 року, виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 про стягнення аліментів закінчено.

Відповідно до положення ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже неустойка, визначена у частині першій статті 196 СК України може бути стягнута з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець встановив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не сплачував аліменти на утримання дітей, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по аліментам.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Розмір пені відповідно до положень ч.1 ст.196 СК України не може бути більшим, ніж 100 відсотків заборгованості по аліментах.

Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість по пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2010 року по 15 жовтня 2014 року становить 10494,00 грн.

Що стосується клопотання відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності до вимог позивача ОСОБА_2 щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, то суд вважає його необґрунтованим й таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Згідно із статтею 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72 (застосування позовної давності до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної давності), частиною другою статті 129 (спір про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини), частиною третьою статті 138 (право матері дитини на оспорювання батьківства свого чоловіка), частиною третьою статті 139 (спір про материнство) цього Кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK України, не поширюється дія норм ЦK України про позовну давність.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Також, суд не приймає у якості доказів надану відповідачем розписку про отримання позивачкою ОСОБА_2 аліментів, оскільки заявлена позивачкою пеня є майновою відповідальністю за невиконання відповідачем судового рішення по сплаті аліментів, тому враховуючи, що відповідач, який зобов`язаний був сплачувати аліменти на утримання дітей за рішенням суду, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував аліменти, суд вважає, що з нього на підставі ст. 196 СК України підлягає стягненню на користь позивача пеня у розмірі суми заборгованості по аліментам - 10494,00 грн.

Крім цього відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. 196 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2010 року по 15.10.2014 року в сумі 10494 (десять тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн., 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Су д д я Г.В.Павловська

Повне судове рішення підписано і складено 21.08.2025