ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/19709/25

Провадження № 22-ц/820/1911/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т. В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/19709/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2025 року, у складі судді Чевилюк З.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Першої Хмельницької державної нотаріальної контори перенести до Спецрозділу запис про арешт нерухомого майна, зареєстрований 21.05.2012 Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження: 12518639 на підставі постанови Генеральної прокуратури України від 23.04.2012 за наступними критеріями: вид обтяження: «арешт нерухомого майна»; опис предмета обтяження: «все рухоме та нерухоме майно, окрім набутого рухомого та нерухомого майна після 21.05.2012 року» та зобов`язати Першу Хмельницьку державну нотаріальну контору провести державну реєстрацію змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: перенести до Спецрозділу запис про арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , зареєстрований 21.05.2012 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження: 12518639 на підставі постанови Генеральної прокуратури України від 23.04.2012 року за наступними критеріями: вид обтяження: «арешт нерухомого майна», опис предмета обтяження: «все рухоме та нерухоме майно, окрім набутого рухомого та нерухомого майна після 21.05.2012».

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 20.08.2024 він придбав за договором купівлі-продажу земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:1047, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Ходосівська сільська рада, зареєстровано в реєстрі за № 2066. Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Ткач Н.Г., відмовила у вчиненні нотаріальних дій та вказала про неможливість посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме його складовій Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 21.05.2012 зареєстровано обтяження (арешт нерухомого майна) на невизначене майно, все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 . Арешт на належне позивачу майно було накладено Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяжень 12518639 на підставі постанови слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України від 23.04.2012 в межах розгляду кримінальної справи №49-3476 на підставі положень КПК України 1960 року. У відповідь на звернення щодо зняття арешту на майно, Офіс Генерального прокурора повідомив, що у працівників прокуратури відсутні повноваження щодо скасування арешту на майно у зв`язку із втратою чинності КПК України 1960 року, та вказано, що спір щодо звільнення майна з під арешту є приватноправовим, який слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Вважає, що запис виконаний нотаріусом Хмельницької державної нотаріальної контори, який був перенесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень не містить всіх необхідних відомостей, передбачених Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що свідчить про порушення відповідачем встановленого законом порядку його внесення.

Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою 21.05.2012 внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт нерухомого майна щодо всього нерухомого майна ОСОБА_1 , без проведення опису майна та його ідентифікації. Позивач вважає, що реєстрація обтяження відповідачем на майно, набуте ОСОБА_1 після ухвалення постанови слідчого від 23.04.2012 за відсутності правових підстав для цього порушує його право власності, оскільки він позбавлений можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі та вирішено передати справу за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд виходив з того, що предмет спору, характер спірних відносин стосується нерухомого майна земельної ділянки за адресою: Київська область, Обухівський район, Ходосівська сільська рада. З урахуванням виключної підсудності спорів щодо нерухомого майна за їх місцезнаходженням позивачем порушено правила підсудності при подачі позову, а тому справу слід передати за підсудністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд відмовляючи у відкритті провадження у справі з підстав порушення позивачем правил підсудності не врахував, що вирішуючи питання територіальної підсудності справ, слід з`ясовувати характер спірних правовідносин. Даний спір не містить вимог ні про визнання, ні про оспорення майнових прав позивача. Заявлені позовні вимоги стосуються неправомірних дій Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, а саме відмови здійснити перенесення до Спецрозділу запису про арешт нерухомого майна, зареєстрованого 21.05.2012 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження №12518639. Вважає, що запис про арешт майна був вчинений з порушенням вимог Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна», затвердженого 09.06.1999 наказом Міністерства юстиції України №31/5. На думку апелянта оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції помилково визначив підсудність на підставі ст.30 ЦПК України та передчасно дійшов висновку про необхідність передачі її на розгляд Обухівського районного суду, оскільки до вказаного спору підлягають застосуванню загальні правила підсудності, тобто в даному випадку територіальної підсудності за місцезнаходженням відповідача.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 22 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апелянт ОСОБА_1 та представник відповідача Першої Хмельницької державної нотаріальної контори повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Судом встановлено, що постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України від 23 квітня 2012 року в межах розгляду кримінальної справи №49-3476 накладено арешт на все наявне майно підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором: Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови від 23.04.2012 Генеральної прокурори України, 21 травня 2012 року накладено обтяження у виді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 (об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі та передачу справи за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області, суд першої інстанції, виходячи з предмету спору, характеру спірних відносин щодо нерухомого майна дійшов висновку про виключну підсудність спору за місцезнаходженням нерухомого майна.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено процесуальним законом, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ст. 27 ЦПК України).

В силу ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Процесуальний закон визначає територіальну юрисдикцію цивільної справи, виходячи із зареєстрованого місця проживання чи перебування фізичної особи та зареєстрованого місцезнаходження юридичної особи (відповідачів), якщо інше не передбачено правилами альтернативної чи виключної підсудності.

Правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких спорів з приводу нерухомого майна, тобто спорів, що виникають у зв`язку зі створенням та зміною об`єктів нерухомості, їх цивільним обігом, виникненням, зміною, припиненням та виконанням зобов`язань, які пов`язані з таким майном.

Як вбачається з матеріалів справи спірні правовідносини виникли внаслідок відмови державного нотаріуса Першої Хмельницької державної нотаріальної контори перенести до Спецрозділу запису про арешт нерухомого майна, зареєстрованого 21.05.2012 на підставі постанови Генеральної прокуратури України від 23.04.2012, вид обтяження «арешт нерухомого майна», з зазначенням опису предмета обтяження «все рухоме та нерухоме майно, окрім набутого рухомого та нерухомого майна після 21.05.2012 року».

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до частин першої та другої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №296/1657/17 зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа №638/1988/17) зауважив, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Тлумачення статті 30 ЦПК України свідчить, що правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких позовів пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (виникненням, зміною, припиненням), про недійсність договорів щодо такого майна та застосування наслідків недійсності договору, з приводу невиконання умов договору, предметом якого є нерухоме майно, з приводу звернення стягнення на нерухоме майно, зняття арешту з майна.

Встановивши, що позов стосується визнання протиправної відмови Хмельницької державної нотаріальної контори перенести до Спецпідрозділу запису про арешт нерухомого майна та зобов?язання провести державну реєстрації змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування правил про виключну підсудність.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального закону та перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2025 року.

Судді: Т. В. Спірідонова

Р. С. Гринчук

А. М. Костенко