Справа № 171/2027/21
Номер провадження 2/184/198/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 рокум. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Бринзи Л.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович «про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не відповідає виконанню»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не відповідає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис №1182 щодо звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0966, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яке передане в іпотеку АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На підставі зазначеного виконавчого напису 02.09.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. було відкрито постанову ВП №65726332 про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, 26.08.2021 року постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. 07 вересня 2021 року вона отримала по пошті вищевказані постанови. З постанови серії ВП №65534032 від 26.08.2021 року про накладення арешту на майно, що належить їй, а саме на житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0966, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 нібито була вчинена приватним виконавцем Сивокозовим О.М. в неї вдома в присутності її чоловіка ОСОБА_1 та понятих: ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою - АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою - АДРЕСА_3 . Приватний нотаріус Сивокозов О.М. в неї вдома в присутності її чоловіка та понятих жодного майна не описував і на зберігання її чоловіку не передавав. З постанови приватного виконавця невідомо, чому саме здійснено накладення арешту на майно, що належить їй, але враховуючи той факт, що стягувачем є АТ КБ «Приват Банк» існує вірогідність, що стягнення проводиться за договором позики, що є не що іншим як споживчим кредитом. Але ні АТ КБ «Приват Банк», ні приватний нотаріус Бондар І.М. ніколи не повідомляли її про стягнення на предмет іпотеки, а відповідно до цього їй невідомо, з яких підстав приватний нотаріус вчинив виконавчий напис за відсутності її згоди на стягнення такої заборгованості. При цьому жодної претензії за підписом представника АТ КБ «Приват Банк» вона не отримувала. Приватний нотаріус Бондар І.М. в своїй постанові не зазначила, за який період здійснюється стягнення, такої постанови не направила на її адресу, що взагалі ставить під сумнів наявність законного права у приватного нотаріуса та у державного виконавця проводити такі дії. Крім того, жодного повідомлення їй від банку про наявність боргу не було направлено, з АТ КБ «Приват Банк» вона не укладала жодної угоди, а відповідно до цього вона як боржник має право не виконувати своїх зобов`язань по сумнівному кредиту. Жодний кредитний договір та договір іпотеки нею не укладався, кредит від відповідача вона не отримувала, відсутня анкета-заява на приєднання до Умов та Правил надання послуг їй АТ КБ «Приват Банк», відсутні також Умови та Привила, відсутній оригінал банківської квитанції про отримання нею коштів, яка є єдиним доказом отримання нею кредитних коштів, а відповідно до цього виконавчий напис нотаріуса не є документом, який підтверджує наявність кредитних відносин між позивачем та відповідачем, і, крім того, виконавчий напис ОСОБА_4 вчинила 23.04.2019 року, а тому незрозуміло, чому приватний виконавець вчинив дії через 2,5 років після винесення виконавчого напису нотаріуса №1182 від 23.04.2019 року, так як відсутня дата отримання кредиту, яка повинна була зазначена в Анкеті, а відповідно до цього нотаріус вчинив напис із порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Просить визнати виконавчий напис №1182, вчинений 23.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0966, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яке передане в іпотеку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» таким, що не підлягає виконанню як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача в частині розміру стягнення та спливу строку звернення виконавчого напису до примусового виконання.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник надала заяву, в якій просить розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину своєї неявки не повідомив, відзив не надав.

Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом, 23.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис №1182 щодо звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0966, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яке передане в іпотеку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

На підставі зазначеного виконавчого напису 02.09.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. було відкрито постанову ВП №65726332 про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, 26.08.2021 року постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

При вирішенні вказаного цивільного спору суд виходить з наступного.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості.

Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 3 Глави 16 Порядку (в редакції на день вчинення виконавчого напису) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови. Що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. 3.3. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Як вбачається з постанови державного виконавця, у приватного нотаріуса відсутні документи, на підставі яких було виконано виконавчий напис: заяви про вчинення виконавчого напису; письмової вимоги про усунення порушень за якимось кредитним договором; Заяви-Анкети за підписом позивача; розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 16.11.2017 року, тобто на час видачі виконавчого напису за її підписом; оригінал банківської квитанції на отримання кредитних коштів.

Разом з тим, навіть якщо вищезазначені документи існують у нотаріуса вказані документи в якості передбачених пп. б п. 2 Переліку документів, не можуть бути тими доказами за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки розрахунок заборгованості боржника - мною ніколи не був засвідчений та підтверджений стягувачем, не зазначена сума заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувала про непогашення заборгованості.

Якщо навіть і існує розрахунок заборгованості, то сам розрахунок заборгованості щодо наявності боргу є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не відображає правові підстави для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до позивача.

В такому разі боржник, тобто АТ КБ «Приват Банк» повинен був звернутись до суду в загальному позовному порядку, а не підроблювати документи через приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. та приватного виконавця Сивокозова О.М.

Обґрунтованим визнається нотаріальне рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки нотаріуса про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судом.

Вище наведені обставини дають підстави стверджувати, що приватний нотаріус Бондар І.М. та приватний виконавець Сивокозов О.М. не дослідили критично матеріали справи про існуючий борг між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 , як нібито Боржником та прийняв рішення про видання виконавчого напису з порушенням норм матеріального права, повністю порушуючи права позивача, передбачені Законом України «Про захист прав споживача».

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо іпотекодержатель має право на продаж предмета іпотеки за рішенням суду або договором, то він зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування збитків.

У разі направлення іпотеко держателем іпотекодавцеві вимоги про усунення порушення основного зобов`язання відповідно до ч. 1 ст. 35 цього Закону з одночасним повідомленням про обраний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону (одним документом) необхідно виходити з пріоритету дотримання саме ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

У цій справі кінцевий іпотекодержатель взагалі не надсилав мені повідомлення про усунення порушення, а також про намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу (Постанова Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі №278/3367/19-ц (провадження №61-13586св20).

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути, зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Безспірність заборгованості, стосовно якої вчинено виконавчий напис, спростовується за наявності підтвердженої належними доказами обставини, що на час вчинення спірного виконавчого напису в суді вже існував спір в справі №171/1170/21 за моїм позовом відносно А1 КБ «Приватбанк» та державного виконавця Апостолівського районного відділу державного служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Капусти Тетяни Іванівни по виконавчому провадженні серії ВП №65534032 щодо заборгованості за відповідним кредитним договором.

Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису сума, яку пропонував нотаріус для стягнення, не була безспірною.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, яка діяла станом на момент укладення іпотечного договору між сторонами у справі, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, яка діяла станом на момент укладення іпотечного договору між сторонами у справі, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. А відповідно до ч.4 ст.36 цього ж Закону в цій же редакції після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником є недійсними.

У зв`язку з наведеним, стягувач в особі банку, зареєструвавши за собою право власності на предмет іпотеки у 2008 році в порядку, передбаченому с;г.ст.36-37 Закону України «Про іпотеку», позбавлений можливості висувати до мене будь-які вимоги щодо виконання основного зобов`язання за кредитним договором №КRА0DК від 14.07.2008 року.

Постановою Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до ст.ст. 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк.

Наведене вище свідчить про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Тим більше виконавчий напис вчинено поза межами строку позовної давності.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. при вчиненні спірного напису не переконалась належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання документів про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами, а відповідно до цього виконавчий напис підлягає скасуванню.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович «про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не відповідає виконанню» задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 23.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за №1182 про стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0966, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» таким, що не підлягає виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.08.2025 року.

Суддя Покровського міського суду В. І. Томаш