РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5235/24

№ 2/183/901/25

22 серпня 2025 року м.Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Самарівської міської ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому, з урахуванням уточненої редакції позовної заяви просив зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3 ; визначити способи участі позивача у вихованні дитини шляхом встановлення графіку: кожний вівторок або середу (в залежності від графіку гуртків доньки) зустріч у м.Самар без присутності матері з 14:00 до 17:00; 2 рази на місяць у п`ятницю з 17:00 год. до 17:00 суботи за місцем проживання батька у м.Дніпро з наступним поверненням батьком дитини за місцем проживання матері; необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку; визначити спільний відпочинок щороку влітку 14 календарних днів без присутності матері з можливістю виїзду за межі України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з червня 2009 року до березня 2013 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час позивач має непорозуміння з колишньою дружиною з приводу його участі у вихованні доньки. Позивач має бажання та пропонує зустрічі, спілкування з донкою, але з боку відповідачки йому чиняться перешкоди, кожен раз посилаючись на різні причини карантин, стан здоров`я, розклад гуртків тощо. Донька знаходиться під психологічним тиском, налаштована проти позивача. Відповідачка подавала позов про позбавлення позивача батьківських прав, рішенням суду у позові відмовлено. У зв`язку з наявністю перешкод у спілкуванні з дитиною, позивач звернувся до органу опіки та піклування з метою встановлення графіків зустрічей. Органом опіки визначено графік без урахування думки батька. Позивач приїздив до будинку відповідачки у визначені графіком дні, але жодного разу зустріч не відбулася, тому позивач був змушений звертатися до поліції. Відсутність спілкування позивача з дитиною зумовлено виключно перешкодами, які йому чинить відповідачка. Вважає дії відповідачки неправомірними та такими, що шкодять інтересам дитини, яка позбавлена можливості спілкуватися з батьком. Посилаючись на рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, просить задовольнити його позов. Також просив при вирішенні справи не враховувати думку доньки, оскільки вважає, що мати налаштовує доньку проти нього.

Ухвалою судді від 05.06.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Не погоджуючись із позовом, відповідачка ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Олійник О.А., подала відзив на позов у якому просить у позові відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що після припинення шлюбних відносин, коли доньці було 5 місяців, позивач зник з життя дитини, не цікавився її станом здоров`я. Відповідачка неодноразово зверталася до ОСОБА_1 з проханням, щоб він провів час з донькою, відвідав свята тощо, проте позивач цього не зробив. Після того як позивач попросив відповідачку не надсилати йому навіть фото доньки, відповідачка припинила просити його про зустрічі з донькою. Позивач не надав дозвіл на виїзд дитини за кордон на час відпочинку, тому відповідачка була змушена звертатися до органу опіки та піклування. У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про позбавлення позивача батьківських прав, про що також просила їх донька. Рішенням суду у позові відмовлено. ОСОБА_4 не сприймає позивача своїм батьком та не вважає його рідною людиною і не бажає з ним спілкуватися. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

11.03.2025 судом отримано висновок органу опіки та піклування.

Ухвалою суду від 29.04.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Крім того, позивач у судовому засіданні пояснив, що коли він з відповідачкою припинив шлюбні відносини, доньці було 6 місяців, після чого він бачив дитину приблизно один раз на місяць. Після укладення відповідачкою нового шлюбу, коли доньці було 8 років, йому почали чинитися перешкоди у спілкуванні. Спочатку неможливість спілкування пояснювали коронавірусною хворобою, на що відповідач погодився. Потім почалося повномасштабне вторгнення російської федерації. Його номер у телефоні доньки заблоковано. Після визначення графіку органом опіки та піклування, він приїздив до ОСОБА_4 , проте вона відмовилася спілкуватися.

Представник відповідачки у судовому засіданні просила у позові відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Також пояснила, що сторони припинили шлюбні стосунки коли дитині було 5 місяців. Відповідачка телефонувала позивачу, просила бачитись із донькою, проте він повідомив, що має інше життя. Після невдалих спроб, відповідачка перестала звертатися до позивача. Зараз ОСОБА_4 вважає своїм батьком вітчима ОСОБА_5 . Дитина має велику образу на батька. Позивач не цікавився дитиною, не намагався налагодити зв`язок. Звернувся до органу опіки та до суду лише після того, як відповідачка подала позов про позбавлення його батьківських прав. Відсутність спілкування зумовлена виключно поведінкою батька.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні підтримала раніше поданий висновок. Після з`ясування думки дитини зазначила, що спілкування з батьком всупереч бажанню дитини не відповідатиме інтересам останньої.

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши надані докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини, що склалися між сторонами.

Як вбачається зі свідоцтва про народження, у батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_1 змінив прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу 16 лютого 2016 року (а.с.15).

Відповідачка ОСОБА_2 змінила прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_10 », а в подальшому на « ОСОБА_11 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу (а.с.13,14)

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.03.2013 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано (а.с.92).

Після припинення шлюбних відносин та на час розгляду справи донька сторін ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_3 , справа 183/273/23, рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції від 19.06.2024, у позові ОСОБА_2 відмовлено.

06.03.2023 фахівцем з соціальної роботи складено висновок щодо емоційного стану ОСОБА_3 , визначення особистої прихильності до кожного з батьків. У висновку зазначено, що між матір`ю та донькою сформовані довірливі стосунки; негативні прояви у взаємостосунках матері та доньки відсутні, психологічний вплив матері на доньку позитивний. Між дитиною та її батьком відсутній комунікативний та емоційний зв`язок, прихильність до тата не сформована, особиста прихильність відсутня (а.с.20).

Надані позивачем скрін-шоти листування суд не приймає у якості доказів, оскільки вони не відповідають вимогам допустимості, неможливо ідентифікувати абонентів, які вели листування. Крім того, відповідно до ч.8 ст.7 ЦПК України, особисті папери, листи, записи телефонних розмов, телеграми та інші види кореспонденції можуть бути оголошені у судовому засіданні лише за згодою осіб, визначених Цивільним кодексом України.

Наданими суду копіями консультаційних висновків спеціалістів підтверджується факт звернення та лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у лікаря-ендокринолога, лікаря-офтальмолога (а.с.119-121).

Також, надані суду копії довідок з закладів та гуртків, які відвідує дитина підтверджують те, що дитина сторін активно відвідує гуртки, позашкільні навчальні заходи, приймає участь у конкурсах, виставах. На заняття приходить у супроводі матері та ОСОБА_12 , які здійснюють оплату за навчання. Батько дівчинки ОСОБА_1 гуртки не відвідував та її навчанням не цікавився (а.с. 123 126).

У характеристиці Ліцею №18 міста Новомосковська ОСОБА_3 , учениці 5-А класу, зазначено, що ОСОБА_4 зарекомендувала себе як старанна та здібна учениця. На кінець навчального 2021-2022 року оволоділа програмовим матеріалом на достатньому рівні. Пам`ять розвинена, але увага нестійка. Дівчинка до уроків готується систематично, проявляє інтерес до навчання. Самостійні роботи виконує під опосередкованим керівництвом. Виконує творчі та додаткові завдання. Дитина уміє знаходити додаткові джерела інформації та аналізувати їх, виявляє творчі здібності у навчальній діяльності. У характері ОСОБА_4 домінують такі риси: ввічливість, справедливість, тактовність, чуйність. Дівчинка бере активну участь у шкільному житті та житті класу. Вона постійна учасниця різноманітних конкурсів, акцій та свят. Мама цікавиться навчанням доньки та відповідально ставиться до її виховання. Відгукується на прохання класного керівника та регулярно відвідує навчальний заклад (а.с.128).

У довідці ліцею №18 м.Новомосковська від 28.11.2022 про морально-психологічний стан ОСОБА_3 зазначено, що дитина має достатній рівень розвитку словесно-логічного мислення та пам`яті, середній рівень розвитку довільної уваги, має сформовану мотивацію до навчання. За результатами соціометричного дослідження та спостережень психолога дитина є популярною у класі, має друзів серед однокласників. Емпатійна. Скромна, схильна підпадати під вплив більш впливових ровесників, намагається уникати конфліктів. Дитина має адекватну самооцінку, підвищену загальну шкільну тривожність. Емоційно вразлива. У дівчини можуть викликати тривогу ситуації самовираження, ситуації перевірки знань. Результати проективних методик свідчать про те, що мати є беззаперечним авторитетом для дитини, у взаєминах між дитиною та членами сім`ї (матір`ю та вітчимом) панують близькі дружні стосунки (а.с.129).

20.12.2024 КЗ «Центр надання соціальних послуг» Новомосковської міської ради складено висновок щодо психологічного емоційного стану дитини ОСОБА_3 та особистої прихильності дитини до кожного з батьків; визначення рівня батьківського потенціалу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . У результаті проведених досліджень зроблено висновок: ОСОБА_4 в родині матері почуває себе комфортно, відчуває турботу та увагу зі сторони близьких, сформувалися теплі відносини з вітчимом. Дитина добре навчається, приділяється достатньо уваги її розвитку. ОСОБА_4 творча, вихована та самостійна. Наявна незначна тривожність. Також можна помітити, що мати користується авторитетом у дівчини та має на неї вплив. ОСОБА_13 приділяє достатньо уваги вихованню та всебічному розвитку доньки, задовольняє її потреби, має підтримку зі сторони рідні. Батьківський потенціал матері на належному рівні. Також аналізуючи досвід виховання доньки та хлопчика дружини від першого шлюбу, якого ОСОБА_14 виховував з 11-річного віку, можна зробити висновок, що батьківський потенціал ОСОБА_1 на достатньому рівні.

У зазначеному висновку зроблено такі рекомендації: за можливістю уникати стресових ситуацій. Оскільки для кожної дитини важливо бути прийнятою як батьком, так і матір`ю, можливо дівчинці потрібен певний час, щоб налагодити довірливі відносини з батьком ОСОБА_15 , якого було мало в її житті, тож згодом ставлення ОСОБА_4 до нього може змінитися. Через те, що на сьогодні стосунки між батьками дівчини досить напружені, бажано, щоб батьки дійшли згоди щодо участі у вихованні спільної дитини (а.с.142-143).

У відповіді Виконавчого комітету Новомосковської міської ради вих. №1568/0/2-22 від 09 грудня 2022 року зазначено, що ОСОБА_6 не звертався до установи з питання визначення дати та часу зустрічей з ОСОБА_3 (а.с.93).

26.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування Виконавчого комітету Самарівської (Новомосковської) міської ради із заявою про визначення способів участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 . Органом опіки та піклування визначено такі способи участі у вихованні дитини та встановлено порядок побачення з донькою: щопонеділка з 15 год. до 17 год.; щосуботи з 16 год. до 17 год.; зустрічі проводити за місцем проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 без присутності матері із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, режиму дня та бажання дитини на спілкування; необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою (а.с.30).

З рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради №286/0/6-21 від 27 квітня 2021 року про затвердження висновку служби у справах дітей вбачається, що ОСОБА_2 зверталася з заявою про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 для її тимчасового виїзду за межі України (а.с. 94).

Позивач у добровільному порядку здійснював перерахування грошових коштів на утримання дитини, про що надав копії квитанцій та товарних чеків (а.с.31-37).

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивачки. Коли ОСОБА_4 було 6 місяців сторони припинили шлюбні стосунки, до 2-річного віку батька не було у житті дитини. У 2 роки позивач подарував доньці велосипед, а потім не цікавився дитиною. З 2013 року по 2019 рік між донькою та батьком не було ніяких стосунків. Позивач відмовився відвідати свято 1 вересня, не вітав з днями народження. Коли почалося повномасштабне вторгнення позивач також не цікавився дитиною. Коли відповідачка придбала путівку для відпочинку за кордоном, батько не дав дозвіл на виїзд, ОСОБА_4 не змогла поїхати та дуже засмутилася. Її онука не бажає спілкуватися зі своїм батьком.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що була вчителем ОСОБА_4 з 6 до 11 років. За цей час ні присутності, ні спілкування дитини з батьком не було. Батько таких заходів не вживав. Позивача вперше побачила у суді. Вероніка творча, артистична, комунікабельна, може відстоювати власну думку.

Явку у судове засідання інших свідків, про допит яких просив позивач, останнім не забезпечено. Документів, які б підтверджували наявність поважних причин неможливості прибуття у судове засідання суду не надано. Відтак, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності свідків, які не з`явилися.

10.03.2025 органом опіки та піклування Виконавчого комітету Самарівської міської ради складено висновок у якому рекомендовано визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 наступним чином: щовівторка та п`ятниці з 17:45 до 19:00 за місцем проживання дитини, без присутності матері; щонеділі після 16:00 до 19:00 за місцем проживання дитини, без присутності матері; необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою (а.с.169-171).

Як убачається зі змісту висновку від 10.03.2025, під час його підготовки службою у справах дітей залучено служби, які займаються питаннями соціального захисту дітей та встановлено, що умови проживання родини ОСОБА_11 , де проживає дитина, за адресою: АДРЕСА_1 задовільні, у матері з донькою добрі відносини, мати та чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_12 дуже її люблять, емоційний стан дитини позитивний. Умови проживання батька дитини задовільні. Для виховання, проживання та розвитку доньки ОСОБА_18 батько дитини відокремив окрему кімнату з ліжком, письмовим столом та місцем для відпочинку та перебування ОСОБА_4 з батьком, інші члени сім`ї дану кімнату не використовують. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї встановлено, що між ОСОБА_1 та його дочкою ОСОБА_3 відсутня належна комунікація.

Відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

На виконання зазначених вимог у судовому засіданні заслухано думку ОСОБА_18 , яка висловила категоричне небажання спілкуватися з батьком. Пояснила таке ставлення відсутністю спілкування з батьком протягом тривалого часу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.ч.2, 6, 7, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Положеннями ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Частинами 1, 2 ст.159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Таким чином, при вирішенні даного спору та визначенні відповідності способу захисту права вимогам закону, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та положення ст.159 СК України, згідно з якими право на звернення до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має той з батьків, хто проживає окремо у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди.

Відповідно до положень ч.1 ст.12 Конвенції ООН від 20.11.1989 «Про права дитини», держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку:

- по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною;

- по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»).

Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахуванням усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими.

Згідно із ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Так, відповідно до ч.1, 2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами

Разом з тим, окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на виховання обома батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

В постанові Верховного Суду від 29 серпня 2024 року в справі № 453/1494/22 (провадження № 61-6663св24) зазначено, що встановлюючи порядок побачень батька з донькою, апеляційний суд повною мірою не погодився з висновком органу опіки та піклування. З метою забезпечення реалізації прав позивача на участь у вихованні, розвитку та спілкування з малолітньою дитиною, врахувавши стан здоров`я дитини та її психоемоційний стан, необхідність особливого догляду, наявність між батьками конфлікту, який може бути поглиблено, взявши до уваги необхідність збереження родинних відносин та емоційного зв`язку між батьком і дочкою, а також керуючись якнайкращими інтересами дитини апеляційний суд визначив той порядок участі батька у її вихованні, який достатнім чином відповідає реальним обставинам справи, які склались на момент вирішення справи. При цьому апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 175/5360/13 (провадження № 61-37709св18)).

У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/9828/17 (провадження № 61-1252св19) зазначено, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

У постанові від 27.04.2022 (справа №243/4812/20) Верховний Суд наголошує на тому, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, потрібно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд першочергово має враховувати інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Верховний Суд наголошує, що дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Крім того, у справі №686/14512/17 Верховний Суд у своїй постанові від 15.10.2018 наголосив, що із врахуванням віку дитини і факту її проживання та спілкування виключно із матір`ю, правильним є висновок про встановлення побачень без попереднього з`ясування бажання дитини на таку зустріч.

У даному випадку дитині сторін виповнилося 13 років, і вона висловила чітку і однозначну позицію про те, що не бажає спілкуватися з батьком. Разом з тим, дитина у судовому засіданні пояснила, що причиною такого небажання є образа на батька, викликана саме його відсутністю у житті доньки тривалий час. З урахуванням такої причини ставлення дитини до батька, суд вважає, що саме спілкування між ними буде сприяти нормалізації стосунків та відповідатиме кращим інтересам дитини. Вік 13 років є достатнім для того, щоб усвідомлювати свої бажання, наміри, але не достатній щоб об`єктивно оцінити яку важливу роль у житті дитини, її самооцінці, формуванні її особистості, гармонійному розвитку відіграє батько. При цьому батько бажає цього спілкування та у судовому засіданні висловив позицію про те, що примушувати доньку спілкуватися він не буде, але з часом вона побачить його старання і змінить своє ставлення. Така позиція позивача, на переконання суду, свідчить про свідоме і добросовісне ставлення до батьківських обов`язків, свідчить про наявність теплих почуттів у батька до доньки, що може позитивно вплинути на розвиток та виховання дитини.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що думка дитини у контексті даної справи є для суду непереконливою з огляду на те, що причиною образи на батька є саме його відсутність батька у житті доньки. Також суд враховує, що позивач вживає заходів для налагодження стосунків, після визначення графіку органом опіки приїздив до дитини, облаштував вдома для доньки окрему кімнату.

Судом з огляду на наявні в матеріалах справи докази, не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про неналежне ставлення позивача до дитини. Відтак, враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_3 , її ставлення до батька, право останнього на спілкування з дитиною для її повного і гармонійного розвитку, дійшов висновку про необхідність визначення графіку побачень з дитиною та його участі у вихованні доньки.

Разом з тим, на думку суду запропонований органом опіки та піклування графік участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не повній мірі відповідає інтересам малолітньої.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Так, згідно з висновком органу опіки та піклування щодо розв`язання спору між батьками щодо участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.03.2025, запропоновано зустрічі щовівторка та п`ятниці з 17:45 до 19:00 за місцем проживання дитини та щонеділі після 16:00 до 19:00 за місцем проживання дитини.

Суд вважає, що зустрічі щовівторка та п`ятниці з 17:45 до 19:00 за місцем проживання дитини відповідатимуть інтересам дитини, з урахуванням навчання у школі та відвідування гуртків.

Разом з тим, даний висновок органу опіки та піклування не містить жодних обґрунтувань щодо неможливості зустрічей батька з донькою у неділю за місцем проживання батька, який створив для цього необхідні умови. Крім того, орган опіки та піклування не врахував, що позивач проживає у м.Дніпро, а дитина у м.Самар. Тому запропонований графік, на думку суду, не призведе до покращення відносин між донькою та батьком, з урахуванням встановлених судом обставин даної справи. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що зустрічі позивача з донькою мають відбуватися щонеділі з 10:00 год. до 17:00 год. за місцем проживання батька.

Отже на підставі оцінки сукупності досліджених доказів і пояснень сторін, суд дійшов до переконання, що незважаючи на відчуження і зниження емоційного зв`язку доньки з батьком, регулярне спілкування та побачення батька зі своїм донькою може призвести до покращення відносин між ними, оскільки дитині потрібна любов і увага обох батьків.

Також суд звертає увагу, що запропонований органом опіки та піклування графік повністю співпадає із графіком, який запропоновано представником матері на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. При цьому у висновку не наведено мотивів неможливості спільного відпочинку дитини з батьком протягом літніх канікул. Період відпочинку, про який просив позивач 14 днів не є занадто тривалим, не суперечить інтересам дитини чи правам матері.

При вирішенні позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, суд зазначає таке.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18).

Під час розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що позивачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю.

Разом з тим, суд зазначає, що відмова у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (у випадку не встановлення таких перешкод) не є підставою для відмови судом у визначенні способів і порядку вихованні дитини (Постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2024 № 742/1716/23 (61-17035сво23).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі налагодження психоемоційного зв`язку позивача з дитиною, зміни обставин і взаємовідносин між сторонами, досягнення дитиною старшого віку та відповідних вікових змін дитини, її розвитку та потреб, тощо, сторони не позбавлені в майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини для якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню щодо визначення способів участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення відповідного графіку, а в частині зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди у такому спілкуванні не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визначити способи участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

- щовівторка та щоп`ятниці з 17:45 до 19:00 за місцем проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 ;

- щонеділі з 10:00 до 17:00 за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 ;

- необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою.

- спільний відпочинок з дитиною протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів без присутності матері під час літніх канікул, з можливістю виїзду за кордон, в інше місто, за умови попереднього повідомлення матері дитини про обраний період відпочинку не пізніше ніж за 10 днів. При цьому батько забирає дитину за місцем її проживання та повертає її за місцем проживання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Побачення та спілкування батька з дитиною проводити самостійно, без присутності матері.

Судові витрати покласти на сторони, що їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення скороченого (вступної та резолютивної частини) рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ;

третя особа Виконавчий комітет Самарівської міської ради Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування; ; місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Самар, вул. Гетьманська, буд. 14.

Повне судове рішення складено і підписано 22 серпня 2025 року .

Суддя Оладенко О.С.