Справа № 645/1612/14-ц
Провадження № 2-во/645/45/25
У Х В А Л А

іменем України

21 серпня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді - Шарка О.П., секретаря судових засідань Мухіна В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 травня 2014 року, ухваленому по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя ,

встановив:

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 травня 2014 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково. Визнано право власності за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на 65/200 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243гривні 60 копійок судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про виправлення описки, в якій просить суд внести зміни до заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.05.2014 р. у справі № 645/1612/14-ц шляхом викладення абзацу 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Визнати право власності за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на 65/200 частину житлового будинку з надвірними будівлями (загальною площею (кв.м): 82.3: Житловою площею (кв.м): 42.6) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 19716378)».

В обґрунтування заяви зазначила, що у резолютивній частині цього рішення відсутні технічні характеристики майна (будинку, на яке визнане право власності), що унеможливлює реєстрацію права власності, а тому вона вимушена звернутись із заявою про внесення виправлень до рішення суду. У жовтні 2015 р. вона звернулася до державного реєстратора для реєстрації моєї частки в праві власності на будинок. 16.10.2015 р. рішенням №25340402 розгляд її заяви про державну реєстрацію було зупинено через те, що у 2008-2009 рр. на будинок були накладені арешти. 29.10.2015 р. рішенням №25670616 у державній реєстрації права власності їй було відмовлено з тих самих підстав, їй не було відомо, через що саме на будинок накладені арешти, бо в ньому до цього проживав її колишній чоловік ОСОБА_2 . Через брак грошових коштів вона тоді не змогла дозволити собі найняти адвоката чи юриста, який би допоміг зайнятись зняттям арештів з цього будинку. 14.07.2025 р. будинок частково згорів. Вона вирішила зайнятись його, відновленням, проте стикнулася з тим, що для оформлення документів на відновлення та реконструкцію будинку, нового підключення газу та електроенергії необхідно, аби дані про неї, як про власника були внесені до реєстру речових прав на нерухоме майно. Знайомі їй підказали, що в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме3майно та їх обтяжень» є норма ч.4 ст.24, яка дозволяє проводити державну реєстрацію речових прав, незважаючи на арешти, за умови, що така державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду. У зв`язку з цим, вона вирішила звернутися до нотаріуса, аби знову спробувати виконати рішення суду та зареєструвати її право власності, однак, нотаріус повідомила, про неможливість реєстрації через відсутність у рішенні суду технічних параметрів будинку.

В судове засідання сторони не з`явилися, у зв`язку із чим суд, керуючись ч.2 ст. 247 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Неявка вищевказаних осіб не перешкоджає розгляду вказаного питання, що відповідає положенням ч. 2 ст. 269 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд визнає, що заява про виправлення описки не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Частиною 3 ст.269 ЦПК України передбачено, що заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження.

У відповідності до ч.1 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

Пленум Верховного Суду України у п.19 своєї постанови №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив судам, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає. Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред`явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено. Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв`язку з постановленням відповідної ухвали.

Вирішуючи питання стосовно внесення виправлень в судове рішення, суд виходить з того, що описка як помилка в судовому рішенні визначається за такими ознаками: 1) це механічна помилка, якої припустився сам суд, а не учасник справи; 2) описка є мимовільною, випадковою помилкою суду, допущеною під час письмово-вербального викладення змісту рішення; 3) до описок не належать помилки, наявні в наданих суду документах (тобто допущені іншими учасниками справи, хоча вони і призводять, як наслідок, до неправильного цитування судом, однак не є описками в розумінні процесуального закону).

Для того щоб були наявні підстави для виправлення описки, помилка має відповідати таким критеріям:

- вона повинна бути механічною, тобто спричиненою випадковими огріхами під час друкування тексту судового рішення (неуважністю суду, автоматичним виправленням текстовим редактором тощо);

- таку технічну помилку має бути допущено під час складання тексту судового рішення самим судом;

- помилка повинна бути мимовільною та випадковою, а не обумовленою цитуванням документів, у яких було допущено помилки іншими учасниками судового процесу (позивачем, відповідачем, експертом тощо).

Виходячи з правової позиції Верховного Суду України, суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просить суд визнати за нею право власності на 65/200 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , за відповідачем ОСОБА_2 - право власності на 65/200 частин зазначеного домоволодіння в порядку спільного майна подружжя, також позивач просить покласти на відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 травня 2014 року визнано право власності за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на 65/200 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243гривні 60 копійок судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Суть поданої заяви про виправлення описки у зазначеному рішенні суду зводиться до зміни тексту мотивувальної та резолютивної частин рішення у цій справі.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що доводи заяви не є виправленням описки у розумінні ст. 269 ЦПК України. Виправлення описки у заявлений спосіб призведе до зміни висновків суду, викладених в мотивувальній та резолютивній частинах рішення суду, що є недопустимим.

Отже, виходячи із встановлених обставин, аналізу письмових матеріалів справи, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви про виправлення описки відсутні, а тому у її задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст. 269 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 травня 2014 року, ухваленому по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: