Провадження № 2/211/2281/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Мариненко Е.П.,

представника позивача Штукіна В.А. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Штукін Віктор Анатолійович, до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору,

В С Т А Н О В И В:

до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов за підписом адвоката Штукіна В.А. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору.

В обґрунтування позову представник позивачки зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За станом свого здоров`я вона майже ходить. Цей будинок перебуває у її власності, та оцінюється в 99192,00 грн. 20 грудня 2018 року між ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було укладено спадковий договір. Договір був завірений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Гнатенко В.Л. Згідно з вказаним договором відповідач взяв на себе зобов`язання (п. 8) забезпечувати відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у вказаному будинку (пп. а), забезпечувати позивачку щоденним триразовим калорійним харчуванням - сніданок, обід і вечеря (пп. б), в разі смерті відчужувача поховати її на міському цвинтарі (п. в), надавати позивачу побутові послуги (п. г), забезпечувати відчужувача належними лікувальними засобами згідно з рецептами лікаря (п. д), здійснювати косметичний та капітальний ремонт у вказаному будинку. Право власності на вказану будівлю в разі виконання набувачем умов договору повинно перейти до останнього після смерті відчужувача (п .9).

Відповідач жодного разу з часу укладення спадкового договору не виконувала його умови. На даний час за позивачкою ніхто не доглядає і будь якої допомоги не надає. Усе по господарству вона виконує сама, ліки, продукти харчування також позивачка купує сама за власні кошти.

Позивачка вважає, що відповідачка невиконанням майнових та немайнових розпоряджень позивачки порушила умови спадкового договору, що дає право для звернення до суду з позовом про його розірвання.

Представник позивачки просить суд розірвати спадковий договір, укладений 20 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та завірений нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Гнатенко В.Л., та повернути сторони в первісний стан.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи сповіщена належним чином.

Представник позивачки адвокат Штукін В.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. просив їх задовольнити. Висловив позицію про те, що сторона відповідачки повинна довести суду той факт, що відповідачка виконувала свої зобов`язання за спадковим договором перед ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Берзінь С.Л. в судове засідання не з`явились, надали клопотання про розгляд цивільної справи без їх участі. У відзиві на позов представник відповідача адвокат Берзінь С.Л. вказав, що відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнає. Зазначив, що позивач обґрунтовує тим, що 20 грудня 2018 року між ОСОБА_1 (відчужувачем майна) і ОСОБА_2 (набувачем майна) було укладено спадковий договір, завірений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області Гнатенко В.Л. Згідно з пунктом 8 договору відповідачка взяла на себе наступні зобов`язання: а) забезпечення Позивача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному житловому будинку, у обох сторін є право користування допоміжними приміщеннями будинку та надвірними будівлями; б) забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря); в) поховати Позивача на міському цвинтарі; г) надання Позивачу побутових послуг; д) забезпечення Позивача належними лікувальними засобами згідно рецептів лікаря; е) здійснення косметичного та (або) капітального ремонту у вказаному жилому будинку; ж) за домовленістю сторін оплата комунальних послуг за вказаний житловий будинок з надвірними будівлями вчиняється за особисті кошти Позивача.

Згідно з пунктом 9 договору право власності на вказане в договорі майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , належний Позивачу на праві приватної власності, переходить до Відповідача у разі виконання нею умов цього договору та після смерті Позивача.

Підставою для розірвання спадкового договору та причиною звернення до суду із вказаним позовом, за словами Позивача, є невиконання Відповідачем умов вказаного договору. У позові зазначається: «Відповідач жодного разу з часу укладення спадкового договору НЕ виконувала його умови. На даний час за позивачем ніхто не доглядає і будь-якої допомоги не надає. Усе по господарству вона виконує сама, ліки та продукти харчування також позивач купує сама за власні кошти».

Відповідач вважає, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими, безпідставними та незаконними, зважаючи на наступні обставини.

20 грудня 2018 року Позивач та Відповідач дійсно уклали спадковий договір. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються Відповідачем. Відповідно до умов спадкового договору Відповідач зобов`язалася забезпечити належний догляд за Позивачем до кінця її життя, а після її смерті набути у власність житловий будинок, що належить Позивачу на праві приватної власності.

Відповідач зазначає, що з моменту підписання спадкового договору 20 грудня 2018 року та до теперішнього часу вона належним чином виконувала та продовжує виконувати свої договірні зобов`язання, зокрема здійснює постійний догляд за Позивачем, надає допомогу в побуті, забезпечує товарами повсякденного вжитку, продуктами харчування, лікарськими препаратами, систематично цікавиться станом здоров`я та самопочуттям Позивача. Натомість Позивач з метою незаконного розірвання спадкового договору, використовуючи при цьому неправдиві відомості без надання належних доказів, вводить суд в оману та просить про безпідставне розірвання договору, умови якого сумлінно виконувалися Відповідачем протягом більше ніж 6 років.

Відповідач зазначає, що на підтвердження позовних вимог усупереч ст. 81 ЦПК України, Позивач не надає жодного доказу невиконання Відповідачем договірних зобов`язань, тобто вимоги ґрунтуються лише на словах та припущеннях Позивача , що є неприпустимим. Зокрема, Позивачем/представником Позивача не надано та матеріали справи не містять:

- показань свідків (сусідів, знайомих, родичів) щодо ізоляції Відповідача від Позивача, нехтування Відповідачем своїми обв`язками, відсутності допомоги з її боку Позивачу;

- аудіо- чи відеозаписів , які б фіксували відмову Відповідача від допомоги, нецензурні чи грубі висловлювання щодо Позивача, залишення її в безпорадному стані тощо;

- листування : електронні чи звичайні листи, переписки в соціальних мережах, месенджерах, смс-повідомлення, зокрема зі зверненнями Позивача (чи уповноваженої нею особи) до Відповідача з проханнями чи вимогами належного виконання договірних зобов`язань, відмовами Відповідача від виконання зобов`язань;

- висновку/акта соціальної служби про неналежні умови проживання Позивача, неналежне здійснення догляду за Позивачем;

- медичних довідок щодо погіршення стану здоров`я Позивача у зв`язку з ненаданням необхідного медичного забезпечення (ліків, медичних препаратів).

Позивач не надає доказів щодо здійснення догляду за нею іншою особою (чеки, показання свідків, інші укладені Позивачем договори (напр., договір догляду за літньою особою) тощо). Адже в позові вказується, що Позивач «за станом свого здоров`я майже не ходить». Враховуючи дане твердження, можна зробити висновок, що Позивач не в змозі самостійно виконувати щоденні побутові завдання та забезпечувати свої базові потреби: сходити до магазину/аптеки, забезпечити себе продуктами харчування та товарами широкого вжитку (господарськими товарами), прибрати будинок, виконати щоденні гігієнічні процедури тощо. Власне, через це і був укладений спадковий договір від 20.12.2018 між Позивачем та Відповідачем. Позивач зазначає, що Відповідач не виконувала договірні зобов`язання з моменту укладення спадкового договору, тобто з 20.12.2018. Однак з невідомих причин Позивач звернулася до суду лише наприкінці 2024 року, тобто через 6 років з моменту нібито початку невиконання Відповідачем своїх обов`язків по догляду. Разом з тим, Позивач не надає жодної інформації та підтверджуючих документів щодо особи, яка здійснювала за нею догляд увесь цей період, адже, за її власними словами, Відповідач цього не робила.

Відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог за позовом, оскільки вони є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними і допустимими доказами. Позивач усупереч законодавчо встановленому обов`язку доведення обставин, якими сторона спору обґрунтовує свої вимоги, не довів невиконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань згідно спадкового договору від 20.12.2018. Разом з тим, звернення Позивача до суду свідчить про її бажання уникнути виконання взятих на себе обов`язків по спадковому договору й залишити майно (житловий будинок) за собою, що не відповідає такій засаді цивільного законодавства як добросовісність та грубо порушує права Відповідача, яка протягом більше, ніж 6 років належним чином виконувала взяті на себе договірні зобов`язання відповідно до спадкового договору від 20.12.2018.

Представник відповідачки просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору відмовити у повному обсязі , оскільки:

1) умови спадкового договору виконуються належним чином з боку Відповідача;

2) підстави для розірвання спадкового договору відсутні;

3) жодного доказу неналежного виконання/невиконання Відповідачем договірних зобов`язань до суду Позивачем не надано.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, здійснених Відповідачем, вони складаються з:

1) 5000,00 гривень, сплачені за складання і подання даного відзиву на позов до суду;

2) 1000,00 гривень за одне судове засідання, планується всього 2 судових засідання на загальну суму 2000,00 гривень.

Представник відповідачки просить судові витрати покласти на позивачку.

В судовому засіданні представник позивача Штукін В.А. на позовних вимогах наполягав,

Суд, заслухавши представника позивачки адвоката Штукіна В.А., розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20 грудня 2018 року між ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 було укладено спадковий договір. Договір був завірений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Гнатенко В.Л.

Відповідно до пункту 1 вказаного спадкового договору ОСОБА_1 (відчужувач) передає після своєї смерті у власність ОСОБА_2 (набувач майна) належний їй житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

В пункті 4 спадкового договору відчужувач та набувач майна оцінили це майно в цілому у сумі 99192,00 грн.

Відповідно до п.8 спадкового договору за згодою сторін на набувача майна покладаються такі обов`язки: забезпечувати відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у вказаному будинку (п. а), забезпечувати позивачку щоденним триразовим калорійним харчуванням - сніданок, обід і вечеря (п. б), в разі смерті відчужувача поховати її на міському цвинтарі (п. в), надавати позивачу побутові послуги (п. г), забезпечувати відчужувача належними лікувальними засобами згідно з рецептами лікаря (п. д), здійснювати косметичний та капітальний ремонт у вказаному будинку (п. е). Право власності на вказану будівлю в разі виконання набувачем умов договору повинно перейти до останнього після смерті відчужувача (п .9).

У пункті 11 спадкового договору сторони підтвердили, що цей договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характер фіктивної та удаваного правочину.

Сторонам договору було роз`яснено зміст статей 1302 - 1308 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами статті 1302 ЦК України встановлено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом міністрів України (стаття 1304 ЦК України).

Згідно зі ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Згідно ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Спадковий договір є інститутом договірного, а не спадкового права, тому до правовідносини, які виникли з договорів, застосовуються в тому числі загальні положення про договір.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року у справі №2-879/13 (провадження №61-10802св18) зазначено, що «сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом».

Твердження позивача, про те, що саме відповідачка порушила, та не виконувала належним чином умови спадкового договору є безпідставними, оскільки позивач належних, достатніх та допустимих доказів, які підтверджують невиконання відповідачкою умов спадкового договору суду не представив.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2020 року у справі №280/1356/16-ц (провадження № 61-18231св18), що у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин належними і допустимими доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

У відзиві представник позивача адвокат БерзіньС.Л. вказав, що орієнтований розмір судових витрат, які відповідачка очікує понести, складає 7000 грн. Разом з тим, будь яких належних доказів на підтвердження судових витрат, які понесла відповідачка, не надає. Таким чином, не підлягають стягненню судові витрати з позивачки на користь відповідачки.

Керуючись ст.ст. 2, 11-13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Штукін Віктор Анатолійович, до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору про розірвання спадкового договору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. О. Рагозіна