РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Мукачево Справа №303/3608/25 2/303/1254/25

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Акцент Банк»

до відповідачів: (1) ОСОБА_1

(2) ОСОБА_2

(3) ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитором спадкодавця

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Акцент Банк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них кредитної заборгованості у сумі 41741,73 грн.

Як на підставу для задоволення вищевказаних позовних вимог, банківська установа посилається на те, що 08.05.2012 року між позивачем та ОСОБА_4 підписано Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку.

Зобов`язання позичальника перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, так і не виконавши за життя свої зобов`язання за договором позики, а спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини були відповідачі, тому до них і перейшли права та обов`язки спадкодавця.

Ухвалою суду від 20 травня 2025 року задоволено клопотання про витребування доказів.

Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

08.05.2012 року між позивачем та ОСОБА_4 підписано Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку.

31.10.2023 року між АТ «Акцент Банк» та ОСОБА_4 було підписано Генеральну угоду про перегляд заборгованості № б/н. відповідно до п. Кредитного договору сторони погодили умови про перегляд заборгованості за договором. Заборгованість за Договором 1 на дату підписання Генеральної угоди становить 45059,58 гривень, заборгованість за Договором 2 становить 1385, 978 гривень.

Згідно з даними розрахунку заборгованості по кредитному договору №SAMABWFC72 від 28.09.2022 року станом 10.01.2025 року заборгованість ОСОБА_4 перед АТ «А-Банк» становить 41741, 73 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 17.01.2024, а.с. 14).

Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України щодо договірних правовідносин та відносин спадкування.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 608 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України).

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини.

Строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частини першої статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У відповідності до частини другої статті 1282 Цивільного кодексу України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

У відповідності до частини третьої ст. 12 та частини першої ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору.

Таким чином, в межах розгляду даної справи з урахуванням заявлених позовних вимог, суд повинен з`ясувати: коло спадкоємців, які прийняли спадщину, дійсний розмір вимог кредитора, обсяг спадкового майна та його вартість оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з приписами частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі даних повідомлення Другої Мукачівської державної нотаріальної контори судом встановлено, що за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведено справу за № 49/2024 на підставі претензії кредитора до спадкоємців майна померлого ОСОБА_4 , інші спадкоємці померлого до Другої Мукачівської ДНК не зверталися, свідоцтва про спадщину не видавалося.

В свою чергу, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 Цивільного кодексу України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Разом з тим, хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 Цивільного кодексу України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З наявних в матеріалах справи відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру від 16.05.2025 (а.с. 60-61) судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (дата реєстрації 22.05.2010); ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (дата реєстрації 04.10.2012, а.с. 60-61).

Також згідно з даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03.04.2025 №420984494 відповідачі є співвласниками квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 40.42).

В свою чергу в Анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг (а.с. 10) адресою місця проживання та реєстрації Позичальника ОСОБА_4 зазначена аналогічна адреса (а.с. 10).

Отже, відповідачі, в силу приписів частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, вважаються такими, що прийняли спадщину за місцем постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В свою чергу, в матеріалах спадкової справи, копії якої надані Другою Мукачівською нотаріальною конторою, відсутні фактичні дані про відмову відповідачів від прийняття спадщини у строк, визначений ст. 1270 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Саме на підставі норм статті 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до відповідача у цій справі.

У разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття або якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

Враховуючи існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значущих рішень та обрання варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим щодо законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.

Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Наведене дає підстави для висновку, що у Кодексі визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців.

Відповідно до усталеної судової практики судами традиційно визнавались за кредиторами спадкодавця права на вимогу до спадкоємців щодо виконання зобов`язань попереднього боржника, спадкодавця.

Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу статей 1281,1282 Цивільного кодексу України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи.

За законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 постанови Пленуму Верхового суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року№ 5, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З урахуванням того, що заборгованість ОСОБА_4 станом на дату подання позову становить 41741,73 гривень (в. т.ч. 40128,20 залишок заборгованості за тілом кредиту; 1 613, 53 гривень залишок заборгованості по відсотках) та підтверджена належними доказами (розрахунок заборгованості, а.с. 8, зворот) відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачами не спростована, а також враховуючи те, що спадкоємці ОСОБА_4 прийняли спадщину в установленому законом порядку, суд приходить до висновку про необхідність стягнення заборгованості за предметом позову у рівній мірі з відповідачів.

Судові витрати по справі у сумі 3028, 00 грн. підлягають віднесенню на відповідачів відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 279, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Позов АТ «Акцент Банк» - задоволити.

2. Стягнути у межах вартості спадкового майна з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» суму 41741,73 грн. (сорок одна тисяча сімсот сорок одна гривня 73 коп. (в т.ч.: 40128, 20 залишок заборгованості за тілом кредиту; 1613,53 гривень залишок заборгованості по відсотках) заборгованості за кредитним договором від 28.09.2022 №SAMABWFC72.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 1009 (одна тисяча дев`ять) гривень 33 копійки.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 1009 (одна тисяча дев`ять) гривень 33 копійки.

5. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 1009 (одна тисяча дев`ять) гривень 33 копійки.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

8. Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК», 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, , МФО 307770, рах. № НОМЕР_2 .

Представник позивача: Павленко Сергій Валерійович, адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Кость