Номер провадження: 22-ц/813/3174/25
Справа № 522/9518/23
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Пеленгян Меліне Аведісівна,

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2024 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради), про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

встановив:

17 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною вище заявою у якій просив визнати ОСОБА_2 недієздатною особою, встановивши над ним опіку та призначити його опікуном.

Заява обґрунтована тим, що по лінії матері заявника ОСОБА_3 , він є рідним братом ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи безстроково.

Відповідно до консультаційного висновку КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 25 квітня 2023 року щодо обстеження ОСОБА_2 , наявна документація з 1983 року, на момент огляду останній у свідомості, контакт малопродуктивний, відповідає коротко, неохоче, не завжди по суті. Емоційно не стійкий, легко афектується. Не заперечує наявність обманів сприйняття у вигляді «голосів». Пам`ять та ІМФ знижені. Критика відсутня. Висновок (встановлений діагноз): шизофренія, проста форма з глибоким дефектом в мисленні та в емоційно-вольовій сферах.

У зв`язку з вказаною вище хворою, його брат є недієздатним, не може за станом здоров`я самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду.

Заявник постійно проживає разом із братом, вони зареєстровані за однією адресою, він здійснює постійний догляд за ним, забезпечує ліками, одягом, продуктами харчування та усім необхідним.

До кримінальної відповідальності заявник не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості він не має, у розшуку не перебуває, на обліку у лікаря-психолога та лікаря-нарколога не перебуває, працює в ТОВ «Науково-виробниче підприємство «ОЗКА» на посаді завідувача складу.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недієздатним ОСОБА_2 , встановлено над ним опіку. Відмовлено у задоволенні іншої частини заяви. Тимчасово покладено обов`язки опікуна на орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законодавством.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2024 року в частині відмови у призначенні його опікуном ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити вимогу про призначення його опікуном ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні вимоги про призначення заявника опікуном, суд першої інстанції помилково пославшись на постійну зайнятість ОСОБА_1 на роботі, не врахував, що ОСОБА_2 зберігає здатність до самообслуговування та не потребує постійного стороннього нагляду та догляду, при цьому в судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що за станом здоров`я він почувається добре, може сам себе обслуговувати, розігрівати їжу.

Незважаючи на вказане, суд помилково ототожнив поняття опіки та догляду та дійшов помилкового висновку щодо необхідності постійного догляду ОСОБА_2 , що призвело до ухвалення незаконного рішення у вказаній вище частині.

Крім цього, судом не надано належної правової оцінки тому, що єдиними особами, які перебувають у сімейних відносинах з ОСОБА_2 є їх спільна із заявником мати ОСОБА_3 та власне сам заявник.

ОСОБА_3 досягла 72-х річного віку, є пенсіонеркою, погано чує, має ряд хронічних захворювань, таких як ішемічна хвороба серця, остеоартроз правого колінного суглоба, суттєві проблеми зору. Через незадовільний стан свого здоров`я, вона не може здійснювати соціальні послуги, що унеможливлює призначення її опікуном, інші особи, які перебувають з ОСОБА_2 в сімейних відносинах та відповідно до закону можуть бути його опікуном відсутні.

Також, суд дійшов необґрунтованого висновку щодо неможливості призначення скаржника опікуном ОСОБА_2 , посилаючись на відсутність між ними особистих взаємин, які б свідчили про можливість призначення заявника опікуном, що спростовується поясненнями ОСОБА_2 , наданим ним в судовому засіданні про те, що у нього добрі взаємини з братом.

Також суд безпідставно пов`язав між собою такі обставини, як відсутність у заявника на праві приватної власності житла з неможливістю виконання ним обов`язків опікуна.

Посилаючись на можливість призову заявника на військову службу за мобілізацією, суд допустився припущення щодо подій, які можуть статися у майбутньому.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Пеленгян М.А. просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2024 року в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 його опікуном та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити таку вимогу ОСОБА_1 .

За доводами апеляційної скаргу суд першої інстанції помилково витлумачив поняття опіки та догляду, у зв`язку з чим дійшов безпідставного висновку щодо їх тотожності, та не врахував, що заявник фактично вже декілька років здійснює догляд за братом, забезпечує його потреби та демонструє реальну турботу, що підтверджується поясненнями ОСОБА_3 , яка не може виконувати такі обов`язки.

Оскільки інші особи, окрім матері ОСОБА_3 та брата ОСОБА_1 у ОСОБА_2 відсутні, він ні з ким не комунікує, тому позиція суду про призначення його опікуном сторонньої людини, не захищає його права та інтереси, оскільки жодна стороння людина не буде приділяти йому стільки уваги і захищати його, як брат.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 не може стати опікуном брата, чи що у такому випадку існують обставини, які суперечать інтересам ОСОБА_2 .

Відсутність у ОСОБА_1 приватизованої квартири не може бути перешкодою для покладення на нього права та обов`язків опікуна, оскільки закон не визначає таку обставину, як одну із передумов для встановлення опіки.

Посилання суду на перебування ОСОБА_1 на військовому обліку, з огляду на положення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не може слугувати підставою для відмови у призначенні заявника опікуном, оскільки зазначений закон не містить положень щодо заборони призначати опікунами осіб чоловічої статі призивного віку.

Учасники справи будучи належним чином повідомленим чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення останнього опікуном ОСОБА_2 , тому рішення суду в іншій частині не є предметом апеляційного перегляду, з огляду на вимоги ст. 367 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає, виходячи з такого.

З матеріалів справи убачається та судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06 червня 1973 (т.1 а.с. 43).

Довідкою вих. 569/3.33 від 16 травня1996 підтверджується, що Ленінським відділом рагс м. Одеси зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , запис акта № 133 від 17 березня 1984. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_8 . Шлюб розірвано Ленінським відділом рагс м. Одеси актовий запис № 200 від 21 травня 1986.

Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі (т.1 а.с. 52).

Заявник ОСОБА_1 є неповнорідним братом ОСОБА_2 по матері ОСОБА_3 , місце проживання яких зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.42, 44, 51, 53).

Станом на час вирішення судом цієї справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 72-х річного віку, є особою з інвалідністю 2 групи (т.1 а.с. 236, т.2 а.с.3).

Згідно із заключенням Авангардівської АЗПСМ №373 від 28 червня 2024 року, висновком лікарської комісії в ході огляду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: двобічний гонартроз II-III ст. Варикозна хвороба нижніх кінцівок. Дисциркуляторна енцефалопатія змішаного генезу II ст. Розповсюджений остеохондрох хребта з переважним ураженням грудного та поперекового відділу, гіпертонічну хворобу II ст. У зв`язку з вказаним вище діагнозом вона не може здійснювати соціальні послуги (т.2 а.с. 16).

Згідно довідки МСЕК № 064292 серії 2-18ОБ ОСОБА_2 встановлено 2 групу інвалідності безстроково (т.1 а.с. 46).

Висновком судово-психіатричного експерта № 232 від 20 березня 2024 підтверджується, що ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді «Шизофренії, проста форма, безперервний тип перебігу з стабільним змішаним дефектом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F 10.6 за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду). За своїм психічним станом ОСОБА_2 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т.1 а.с. 218-222).

Заявник ОСОБА_1 , починаючи з 2017 року працює в ТОВ «Науково-виробниче підприємство «ОЗКА» на посаді завідувача складу. За цей період зарекомендував себе справжнім професіоналом, відданим і люблячим свою справу. Виявив себе, як дисциплінований працівник, надійний помічник керівництва і кваліфікований фахівець, про що свідчить характеристика №4 від 18 квітня 2023 року, видана ТОВ «Науково-виробниче підприємство «ОЗКА» (т.1 а.с. 55).

На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога ОСОБА_1 не перебуває (т.1 а.с. 57,58), до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має в розшуку не перебуває (т.1 а.с. 54).

Відповідно до подання Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 06 вересня 2024 № С-819 орган опіки та піклування вважає можливим та доцільним призначити ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 (т.2 а.с. 17-21).

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній суд першої інстанції виходив із того, що: висновок органу опіку та піклування стосовно можливості та доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 є необґрунтованим, оскільки складений за неповного з`ясування усіх обставин, зокрема не взято до уваги те, що заявник працює та має повну зайнятість, що безпосередньо впливає на його можливість здійснювати догляд за ОСОБА_2 ; зайнятість заявника, з урахуванням психічного стану здоров`я

ОСОБА_2 , особливостей його поведінки, негативно вплине на можливість створення заявником необхідних побутових умов ОСОБА_2 , забезпечення його доглядом та лікуванням та в цілому виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна; подання не містить відомостей про наявність або відсутність інших осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з ОСОБА_2 та можуть бути його опікунами;

ОСОБА_1 є придатним до військової служби, і перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак у поданні органу опіки та піклування не наведено жодного обґрунтування чи позначиться призначення заявника опікуном на виконання ним військового обов`язку; квартира у якій зареєстроване місця проживання ОСОБА_2 належить до комунальної форми власності, стан будинку позбавляє можливості скористатися правом на приватизацію цього майна; під час розгляду справи судом не встановлено наявності між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 таких особистих взаємин, які б свідчили про те, що призначення заявника опікуном відповідатиме інтересам

ОСОБА_2 ; є сумнівними твердження заявника про те, що саме він здійснює догляд за ОСОБА_2 , з огляду на відмінність наданих ним пояснень.

З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі N 736/1508/17 (провадження N 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі N 751/9572/19 (провадження N 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі N 372/3474/21 (провадження N 61-16349св23), від 27 листопада 2024 року у справі N 341/1526/23 (провадження N 61-6358св24), від 04 грудня 2024 року у справі N 634/1126/23 (провадження N 61-9837св24), від 24 липня 2024 року у справі N 727/597/24 (провадження N 61-6720св24), від 30 квітня 2025 року у справі N 710/1549/23 (провадження N 61-1733св25).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна мають враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Такі положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року N 34/166/131/88.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинно відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (див. постанову Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі N 712/10043/20).

Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради надано подання № С-819 від 06 вересня 2024 року про можливість та доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 . Подання мотивоване наявністю родинних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яких пов`язує матір ОСОБА_3 , яка за станом здоров`я є особою з інвалідністю 2 групи, та звернулася із заявою у якій вона не заперечує щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 . Також враховано те, що спеціалістами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та складено акт обстеження житлово-побутових умов від 26 серпня 2024 року, згідно з яким встановлено, що у вказаній вище квартирі проживають: ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_9 та ОСОБА_2 . Квартира розташована на 2-му поверсі 2-х поверхового будинку, яка складається з 3-х кімнат. В наявності вбиральня та кухня зі всіма комунікаціями. Кімнати світлі, сухі, чисті, для ОСОБА_2 виділена окрема кімната та створені всі необхідні умови для проживання.

Матеріали справи не містять відомостей щодо наявності у ОСОБА_2 , окрім заявника ОСОБА_1 та матері ОСОБА_3 , яка досягла 72-х річного віку та є особою з інвалідністю 2 групи, через незадовільний стан здоров`я, інших осіб з якими він пов`язаний родинними зв`язками.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 , суд першої інстанції помилково вважав необґрунтованим подання Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № С-819 від 06 вересня 2024 року, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що у ОСОБА_2 є інші родичі, окрім вказаних осіб, які також можуть бути опікунами.

При вирішенні питання про призначення саме ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , відділ органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради безпосередньо провів обстеження умов проживання заявника, за результатами проведення якого встановив, що заявник проживає разом із ОСОБА_2 , останньому створено та забезпечено всі необхідні умови для проживання.

З протоколу судового засідання від 01 листопада 2024 року убачається, що ОСОБА_3 підтвердила, що з 2018 року ОСОБА_2 проживає разом із заявником у 3-х кімнатній квартирі, де ОСОБА_1 доглядає за братом (т.2 а.с. 28-29).

Отже, обставини спільного проживання заявника та ОСОБА_2 підтверджуються сукупністю зазначених вище доказів, відтак підстав ставити під сумнів твердження ОСОБА_1 про те, що він здійснює догляд за братом, колегія суддів не вбачає.

Матеріалами справи підтверджується, що заявник офіційно працевлаштований, починаючи з 2017 року, та ця обставина не перешкодила йому надавати допомогу брату, який спільно проживає з ним, починаючи з 2018 року, про що зазначила в судовому засіданні ОСОБА_3 .

Тому, висновки суду про те, що зайнятість заявника може негативно впливати на можливість здійснення ним догляду за ОСОБА_2 спростовується встановленими у справі обставинами, яким суд не надав належну правову оцінку.

Ураховуючи наведене вище, беручи до уваги, що коло родичів ОСОБА_2 обмежене двома особами, а саме заявником з яким фактично проживає ОСОБА_2 , та його матір`ю, яка має незадовільний стан здоров`я, досягла похилого віку (72 роки) та є особою з інвалідністю 2 групи, зважаючи на її позицію про можливість призначення

ОСОБА_1 опікуном, яка є послідовною, зазначена нею, як під час складання подання органом опіки та піклування, та підтверджена в судовому засіданні, колегія суддів доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо призначення його опікуном ОСОБА_2 , що забезпечуватиме гарантування якнайкращих інтересів недієздатного.

Саме по собі проживання заявника та ОСОБА_2 у квартирі, яка відноситься до комунальної форми власності, не має правового значення, для правильного вирішення справи у вказаній вище частині, оскільки закон не визначає, що наявність у особи житла на праві приватної власності є обов`язковою умовою для призначення її опікуном недієздатної особи.

У постанові від 28 травня 2025 року у справі N 641/7190/23 (провадження N 61-16711 св24) Верховний Суд зазначив, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність цього, уникаючи можливих зловживань, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном.

Заявник ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , своєчасно уточнив дані, відомості щодо перебування його у розшуку чи ухилення від мобілізації у справі відсутні (т.2 а.с.2).

Ураховуючи закріплений у Конституції України обов`язок захисту Вітчизни та загальну мобілізацію, з урахуванням усіх обставин, зокрема не здатності виконання функцій опікуна недієздатної особи ОСОБА_3 , зважаючи на стан її здоров`я та похилий вік, відсутність інших осіб, пов`язаних з ОСОБА_2 родинними стосунками, колегія суддів доходить висновку про неможливість виконання функцій опікуна недієздатної особи іншими особами, а ніж ОСОБА_1 , який є братом недієздатного та фактично опікується ОСОБА_2 .

Наведеного вище суд першої інстанції належним чином не урахував, та дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині потрібно скасувати, та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 в частині вимог встановлення опіки та призначення його опікуном ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Пеленгян Меліне Аведісівна, задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2024 року скасувати у оскаржуваній частині та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради) про встановлення опіки та призначення опікуна задовольнити.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) опікуном недієздатного ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ).

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький