Провадження №2/132/1047/25
Ухвала

Іменем України

19 серпня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Карнаух Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області на підставі ухвали судді Вінницького міського суду від 17.07.2025 про направлення позовної заяви за підсудністю відповідно до ст. 31 ЦПК України 15.08.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2025 матеріали цієї позовної заяви передано на розгляд судді Карнауху Н.П.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Водночас розглянувши вказану позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов до висновку, що цю позовну заяву необхідно залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України з таких підстав.

Згідно із положеннями п.п. 2, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна, серед іншого, містити: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, у позовній заяві ОСОБА_1 не наведено відомостей про її та відповідача адреси електронної пошти, наявність (відсутність) електронного кабінету, реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Поряд з наведеним суддя вважає звернути увагу позивача на такі обставини.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто, спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Вирішуючи цивільний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Спосіб захисту - це матеріально-правовий засіб примусового характеру, за допомогою якого відбувається відновлення/визнання порушеного/оспорюваного права чи законного інтересу особи.

Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно із правової позиції, викладеної в Постановах Верховного Суду обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 та від 15 березня 2023 року по справі №725/1824/20).

Зі змісту наведеного в позовній заяві ОСОБА_1 обґрунтування вбачається, що позивачка проживає та зареєстрована по АДРЕСА_1 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, дитина не зареєстрована у цьому житлі, що є перешкодою оформлення сина до дошкільного закладу. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача ОСОБА_2 з проханням надати згоду на реєстрацію дитини за місцем її проживання, однак, відповідач ухиляється від письмової відповіді та створює перешкоди у реалізації прав дитини.

Таким чином, у позові ОСОБА_1 зазначено, що відповідач ухиляється від надання згоди на реєстрацію місця проживання дитини, водночас у позові не наведено обставин про те, що між сторонами є спір щодо визначення місця проживання дитини.

Однак, позовною вимогою в цьому позові зазначено саме визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, а не про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, зі встановленням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, роз`яснивши при цьому, що в разі не усунення вищевказаних недоліків в цей строк, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Карнаух