Унікальний номер справи 755/8291/25
Головуючий у суді першої інстанції О. О. Хромова
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

18 серпня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

секретар судового засідання Комар Л. А.

учасники справи

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року, постановлену у складі судді Хромової О. О., в примішенні Дніпровського районного суду м.Києва,

у с т а н о в и в :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якій просив суд встановити факт народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місті Болград Одеської області, яка зареєстрована Болградською міською радою Одеської області, актовий запис № 85 та її батьками є: ОСОБА_4 (українець) та ОСОБА_5 (єврейка).

В обґрунтування заяви зазначено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Новоандріївка Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, про що свідчить свідоцтво про народження від 07 липня 1967 року серії НОМЕР_1 , видане Новоандріївською сільською радою Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, актовий запис №8. Батьками зазначені ОСОБА_6 (українець) та ОСОБА_7 (українка).

Дошлюбне прізвище ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , про що зазначено у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 23 лютого 2024 року № 4.

Відповідно до свідоцтва про народження від 10 вересня 1940 року серії НОМЕР_2 , виданого Болградською міською радою Одеської області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 85. Її батьками є: ОСОБА_4 (українець) та ОСОБА_5 (єврейка).

Заявник зазначає, що встановлення даного факту потрібно йому для впорядкування документів, а також задля реалізації особистих прав: родинного впорядкування. Також заявник наголосив у заяві про те, що питання про встановлення факту національності ним не ініціюється.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду у судовому порядку. Суд першої інстанції не встановив, що у даних правовідносинах є спір про право, адже звернення до суду заявника з приводу встановлення факту народження його бабусі по материнській лінії має на меті отримання документа, який засвідчує такий факт на державному рівні, а усі подальші процедури, зокрема національності, вирішуються поза межами цього процесу. Таким чином суд повинен був розглянути справу про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції не здійснивши розгляд заяви по суті, передчасно постановив спірну ухвалу, якою по факту вчинив перешкоди у доступі до правосуддя та захисту прав і охоронюваних законом інтересів заявника.

У судове засідання апеляційного суду учасники справи (їх представники) не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представником заявника ОСОБА_1 - адвокатом Головченком О. А. подано до суду заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника, зазначає, що апеляційну скаргу підтримує та просить задовольнити.

Заінтересована особа Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) причини неявки свого представника суду не повідомила. Будь - яких заяв чи клопотань станом на день розгляду справи до апеляційного суду від заінтересованої особи не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників справи (їх представників) та скласти повну постанову у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувались судом 06.08.2025 через неявку учасників справи (їх представників) в судове засідання.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення основних прав, наданих конституцією або законом, а також право на доступ до правосуддя та справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є одними із невід`ємних прав людини, які закріплені в Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року (статті 8, 10).

Ця норма кореспондує із статтею 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, тому суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляєу відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановляючи ухвалу пр відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту народження особи із зазначенням інформації про її національність та національність її батьків, не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Суд вказав, що заявник не позбавлений права звернутися до суду із заявою про встановлення факту народження його матері у порядку, визначеному пунктом 7 частини першої статті 315 ЦПК України, тобто, без вимоги встановлення національної приналежності особи.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із статтею 2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першоюстатті 4 ЦПК Українивизначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно достатті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (частини друга та третя статті 49 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження № 14-215цс19) зазначено, що чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Таким чином дійсно, справа щодо належності осіб до певної національності не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності.

Разом з тим, із змісту поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається, що заявник не просив суд встановити факт національності, він не ініціював питання щодо цього. Заявником було вказано, що інформація щодо національності передбачалася на той час при реєстрації народжень, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 ( а.с. 13, зворот).

Крім того суд дійшов висновку про не зазначення заявником того, які юридичні наслідки матиме встановлення факту народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місті Болград Одеської області, яка зареєстрована Болградською міською радою Одеської області, актовий запис № 85 та її батьками є: ОСОБА_4 (українець) та ОСОБА_5 (єврейка), що відображено у копії свідоцтва про народження. Але ОСОБА_1 зазначив, що встановлення такого факту йому необхідно для впорядкування документів, а також задля реалізації особистих прав родинного впорядкування. Заявник вказував на наявний стан повторного свідоцтва про народження його матері та відсутності інформації в архіві і інших органах щодо запису про її народження. За таких обставин, якщо суд вважав, що зазначене заявником не підтверджує мету його звернення до суду з такою заявою в порядку окремого провадження, суд мав залишити таку заяву без руху, вказати про цей недолік та надати заявникові строк для його усунення, а не відмовляти у відкритті провадження у справі.

Суд безпідставно вказав на право особи звернутися із заявою у порядку, визначеному пунктом 7 частини першої статті 315 ЦПК України, тобто, без вимоги встановлення національної приналежності особи, оскільки ОСОБА_1 уже звернувся до суду із такою заявою, вимоги якої підлягали розгляду судом по суті.

Відповідно до ч. 1ст. 379 ЦПК Українипідставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи встановлені осбтавини, колегія суддів вважає передчасник висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значеня.

Зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України для продовження розгляду.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її ухвалення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна