Справа № 367/32/24
Провадження №2/367/2743/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Андрійченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі - Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі - Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, прокуратури. Позов мотивує тим, що 13 жовтня 2019 року відносно нього працівниками патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 265964 від 13.10.2019 за ст. 130 КУпАП та матеріали передані до суду. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2019 по справі № 759/19599/19 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова суду не оскаржена та набрала законної сили. Крім того, працівники патрульної служби постійно намагались притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ст.130 КУпАП, однак жодного разу не змогли довести порушення позивачем правил дорожнього руху (справа № 367/4008/19 - провадження у справі за ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито, справа №367/2344/19 - матеріали повернуті органам поліції на доопрацювання, справа №367/2957/19 - матеріали повернуті органам поліції на доопрацювання, справа №. 756/7117/19 - провадження у справі закрито через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, справа № 759/19599/19 - провадження у справі закрито відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП). Позивач вказує, що згідно до ст. 1,2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. З метою захисту своїх прав позивач вимушений був вести тривале листування. Позивач вимушений був звернутись до адвоката за правничою допомогою та захисту його прав в суді. Це все призвело до моральних страждань, до порушення нормальних життєвих зв`язків та витрачання часу для відновлення свого психологічного стану. Ураховуючи, що наявність негативних явищ, які виникли у позивача в зв`язку з незаконним намаганням притягнути його до адміністративної відповідальності та порушенням нормальних життєвих зв`язків, унаслідок тривалого та неодноразового доведенням відсутності своєї вини, як компенсацію завданої моральної шкоди від наведених порушень та незручностей позивач оцінює в розмірі 10000 грн. Крім того, позивач просить стягнути матеріальні витрати в розмірі 1730,00 грн. понесені ним на проходження аналізів на вимогу суду, які встановили відсутність в крові та сечі ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння. До того ж, просить стягнути матеріальні збитки в розмірі 2500,00 грн., які він поніс на оплату правової допомоги адвоката у справі № 759/19599/19, в якій постановою Святошинського районного суду м. Києва провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Позивач посилається на постанову ВС від 26.01.2022 у справі № 953/6561/20, де суд зазначив, що лише складання працівниками поліції протоколу відносно особи за ст. 130 КУпАП та закриття в подальшому судом провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є підставою для стягнення моральної шкоди. Просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції на нього користь 10000,00грн. моральної шкоди та 4 230.00грн. матеріальної шкоди та судові витрати в тому числі витрати на правничу допомогу покласти на відповідача.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, в якому зазначає, що вимоги та твердження позивача є безпідставними та необґрунтованими, а позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позовна заява не містить документів, які підтверджують заподіяння позивачу сильних душевних страждань та обґрунтування заявленої суми моральної шкоди в 10000 грн. В адміністративному позові позивач зазначає, що йому завдано моральної шкоди у зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу. Однак погодитеся з даною тезою не можна з наступних підстав. Протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні статті 251 КУпАП, є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, відтак, сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків. їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов`язки особи, щодо якої він складений, та не є обов`язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії. При складанні протоколу у відношенні позивача працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень відповідно до статей 255, 265-1 КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», а доказів про визнання їх дій неправомірними позивачем не надано, як і не доведено факту завдання йому цими діями моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку з протиправністю дій і завданням шкоди, відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки у даному випадку відсутні усі обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та дії співробітника патрульної поліції по його складанню самостійним предметом оскарження бути не можуть, оскільки не підпадають під положення КАС України якими визначено юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ. Крім цього звертає увагу суду, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. Такого висновку дійшов Верховний суд у справі №312/262/18 від 21.10.2020. Таким чином доводи щодо завдання позивачу моральної шкоди у зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення через відсутність складу є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому позовна заява не містить документів, які підтверджують заподіяння позивачу сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, інших втрат немайнового характеру. Не довів належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідача та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому відсутні підстави в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди. Враховуючи вище викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні. Просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив позов задовольнити.

В судове засідання відповідач не забезпечив явку свого представника про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Клопотань, заяв щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують пі вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи 13.10.2019 відносно ОСОБА_1 працівниками Управління патрульної поліції м. Києва без направлення до медичного закладу було складено протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №265964 від 13.10.2019 за ст. 130 КУпАП за начебто наявністю ознак наркотичного сп`яніння.

В той же час ОСОБА_1 вимушений був з власної ініціативи здати аналізи на наявність наркотичних засобів. Згідно з результатами дослідження медичної лабораторії від 15.10.2019 в сечі ОСОБА_1 наркотичних речовин не виявлено.

Патрульною поліцією адміністративні матеріали були направлені на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва. Під час судового провадження на вимогу суду позивач додатково здав аналізи на наявність наркотичних речовин в крові. Згідно з результатами дослідження від 21.11.2019 в крові ОСОБА_1 наркотичних речовин не виявлено.

Матеріалами справи підтверджено, що в межах даного судового провадження позивач поніс витрати за здачу аналізу крові для додаткового підтвердження своєї невинуватості. Розмір витрат 1730,00 грн. підтверджено рахунком медичній лабораторії ТОВ «Сінево Україна» №21197572 від 21.11.2019 та фіскальний чеком.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2019 по справі № 759/19599/19 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, відносно позивача працівники патрульної поліції неодноразово складали протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, однак жодного разу не змогли довести його вини суд не притягував ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Наприклад справи № 367/4008/19, №367/2344/19, №367/2957/19, № 756/7117/19, № 759/19599/19. Суд зазначає, що значна кількість справ, де позивач повинен доводити свою невинуватість дійсно свідчить на наявність моральних страждань позивача.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК суд враховує правові висновки Верховного Суду у аналогічних правовідносинах. Так, згідно постанови Верховного Суду від 05.02.2020 по справі 640/16169/17 передбачено, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Також судом враховано постанову ВС/ЦКС від 10.02.2021 у справі № 761/24143/19, де зазначено, що прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в України, у тому числі частиною другою статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Оскільки, підставою для відшкодування шкоди позивачу є встановлена преюдиційним судовими рішеннями закриття справ про адміністративне правопорушення через відсутність його складу, то відсутні спеціальні підстави для застосування ст. 1176 ЦК України.

Таким чином, шкода, завдана позивачу незаконними рішеннями та бездіяльністю посадовими особами органу державної влади (відповідача) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

В той же час, як зазначалось, відповідач не надав жодного доказу на спростування своєї вини.

Як вбачається з практики Європейського Суду з прав людини, заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, тобто при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. (п.37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року).

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав власності, передбачено також частиною третьою статті 386 ЦК України.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Таким чином дії працівників патрульної поліції щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві майнової та моральної шкоди (незалежно від вини заподіювачів), оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від твого, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесемо особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Аналогічна позиція викладено у постанові Верховного суду від 05.02.2020 по справі №640/16169/17.

В той же час, розмір, який необхідно позивачу для компенсації його моральних страждань та відновлення почуття самоповаги суд оцінює в 1000 грн.

Крім того, згідно ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення громадянину також відшкодовуються суми, сплачені ним у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

В матеріалах справи наявні докази того, що представництво інтересів у справі № 759/19599/19 здійснював адвокат Ковальов В.М., що і відображено у постанові Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2019, якою було закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Це також підтверджено ордером адвоката від 14.11.2019 та Договором про надання правової допомоги від 14.11.2019. За цим договором адвокат здійснював представництва інтересів ОСОБА_1 у Святошинському районному суді м. Києва у справі № 759/19599/19. Гонорар за договором (п.4.1.) в розмірі 2500 грн. було сплачено в день укладання договору, що підтверджено квитанціє до прибуткового касового ордеру №1.

Таким чином розмір витрат на юридичну допомогу підтверджено та вони підлягають відшкодуванню.

Отже суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача 1000 грн. моральної шкоди та 4 230 грн матеріальної шкоди (1730 грн витрат на проведення аналізів і 2500 грн понесених витрат на юридичну допомогу у справі № 759/19599/19).

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 110, 141, 142, 206, 258, 259, 263-266, 268, 274, 354, 355 ЦПК України; Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 56 Конституції України; ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. ст. 13, 15, 16, 1166, 1167, 1173, 1174, 1176, 1192 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з подальшими змінами та доповненнями, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна в особі -Департаменту патрульної поліції, про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 1000,00 грн моральної шкоди та 4 230,00 грн матеріальної шкоди.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/sudl013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза