Справа № 577/4567/25
Провадження № 6/577/54/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" серпня 2025 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Логіна Є.В.

за участю секретаря судового засідання Скляр О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Конотоп, подання старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романчука Руслана Анатолійовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Конотопського ВДВС у Конотопському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романчук Р. А. звернувся до суду із зазначеним поданням. Вимоги обгрунтовує тим, що на виконанні у Конотопському ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження 78740201, з виконання вимоги Головного управління ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2559-50 У від 12.03.2021 р. про стягнення із ОСОБА_1 недоїмки (боргу) на суму 1039,06 грн. та вимога № І-2559-50 від 08.11.2019 р. на суму 9219,72 грн.

Зазначає, що 16.02.2022 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Станом на теперішній час рішення боржником не виконано, декларацію не надано. Виконавцем встановлено, що майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє. Виконавцем 25.07.2025 р. на адресу боржника надсилалась вимога щодо сплати боргу, яка залишилася без реагування. На запит виконавця, 25.07.2025 р. ДПС України повідомила, що ОСОБА_1 неодноразово перетинала кордон, має паспорт громадянина України для виїзду за межі України. Оскільки рішення на сьогоднішній час не виконано, змушений звернутися до суду з вказаним поданням.

Старший державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Р. Романчук в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно подання, на виконанні у Конотопському ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження 78740201, з виконання вимоги Головного управління ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2559-50 У від 12.03.2021 р. про стягнення із ОСОБА_1 недоїмки (боргу) на суму 1039,06 грн. та вимога № І-2559-50 від 08.11.2019 р. на суму 9219,72 грн. Виконавчі провадження відкрито 10.02.2025р. та 14.02.2025р. (а.с. 5,6, 7).

25.07.2025р. державним виконавцем Р. Романчуком підготовлено вимогу до ОСОБА_1 про сплату боргу розмірі 1039,06 грн. ( а.с.7)

Згідно повідомлення ДПСУ від 25.07.2025 р., ОСОБА_1 неодноразово перетинала кордон України ( а.с.8,9), востаннє виїхала за межі держави 11.02.2024р., відомостей про здійснення в`їзду немає.

Згідно відповіді на запит від 25.07.25р. до МВС, за боржником зареєстрованих транспортних засобів немає (а.с. 9).

Також державний виконавець у поданні зазначив, що ним здійснювались всі необхідні дії з метою виконання рішення ГУ ДПС в Сумській області про стягнення боргу (недоїмки), проте боржник дані вимоги не виконує, будь-яких дій, спрямованих на їх виконання не здійснює, на виклики не з`являється, має закордонний паспорт та регулярно перетинає державний кордон України, тобто ухиляється від виконання рішення суду, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.33Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Конституційна гарантія вільного пересування фізичної особи не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи вільно залишати територію України, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. Громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо, він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у зазначеному випадку.

Тимчасове затримання або вилучення паспорту, у таких випадках, здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, Служби Безпеки України, Державною Прикордонною службою України, військовими комісаріатами та Консульською службою України.

Отже, обов`язковою умовою для звернення державного виконавця з відповідним поданням є ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, таким чином, аналізуючи дану норму державний виконавець при зверненні до суду з відповідним поданням, зобов`язаний обґрунтувати та надати відповідні докази ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.

В силу ч. 5 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 7. абз. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Із аналізу вказаних вище норм чинного законодавства, а також роз`яснень судів вищої інстанції, зокрема роз`яснень ВСУ, викладених у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», можна зробити висновок, що під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Верховний Суд України в Аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України № 118/0/54-12 від 19 грудня 2012 року зазначив, «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст.6Закону №3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Дослідивши надані державним виконавцем документи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, в порядку ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження того що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, зокрема, до подання не надано жодного документу на підтвердження того, що боржник взагалі повідомлений про відкриття виконавчого провадження та обізнаний про наявність зведеного виконавчого провадження № 78740201.

Державним виконавцем не надано суду доказів фактичного направлення постанов про відкриття виконавчого провадження № 68592811 від 10.02.22р. та № 68620361 від 14.02.22р. на адресу боржника ОСОБА_1 , а також доказів отримання нею цих документів, зокрема що і стосуєтсья зведеного виконавчого провадження. При цьому у зверненні державний виконавець вказує, що виконавче провадження було відкрито 16.02.2022р., однак вказані постанови датовані іншим числом.

Не представлено й доказів вжиття державним виконавцем дій, спрямованих на виконання вимоги ГУ ДПСУ в Сумській області, зокрема що стосується встановлення наявності у боржника ОСОБА_1 доходів та майна, хоча про здійснення виконавцем таких дій зазначено у поданні до суду.

У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про відкриття виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що звертаючись до суду із вказаним поданням, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання вимоги Головного управління ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2559-50 У від 12.03.2021 р. про стягнення із ОСОБА_1 недоїмки (боргу) на суму 1039,06 грн. та вимоги № І-2559-50 від 08.11.2019 р. на суму 9219,72 грн.

З матеріалів справи судом вбачається, що державним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій у відповідності до норм ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, відкрито виконавчі провадження 10.02.2025р. та 14.02.2025р., направлено вимогу про сплату боргу, зроблено запити для перевірки наявності транспортних засобів боржника. Запити щодо перевірки майнового стану останньої, наявності відкритих рахунків, рухомого або нерухомого майна, до подання не долучено, хоча про такі вказано у зверненні. Жодних інших дій спрямованих на виконання судового рішення державним виконавцем вчинено не було.

Одночасно суд зазначає, що відсутність іншого майна, або інших доходів боржника, на яке можливо здійснити стягнення, не може слугувати підставою для визнання дій боржника як свідоме ухилення від виконання ним своїх зобов`язань.

За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається.

Таким чином, матеріали подання не містять жодного доказу факту ухилення боржника від виконання вимог ДПС, адже факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Встановлені судом обставини відсутності доказів обізнаності боржника ОСОБА_1 про факт наявності виконавчих провадження (зведеного виконавчого провадження), відсутності доказів навмисного чи іншого свідомого ухилення від виконання обов`язків по сплаті боргу, унеможливлює задоволення подання про обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Відмова у задоволені подання не позбавляє права на повторне звернення державного виконавця до суду.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 353, 354, 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені подання старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романчука Руслана Анатолійовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЄ. В. Логін