УХВАЛА

08 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 332/3740/23

провадження № 61-6771ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника Запорізької міської ради - Білецької Наталії Олександрівни на рішення Заводського районного суду

м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до територіальної громади

м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про визнання права користування житловим приміщенням та

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2025 року представник Запорізької міської ради - Білецька Н. О. через систему «Електронний суд» направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2025 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

04 червня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано заявниці десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, а саме для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Судом роз`яснено, якщо у зазначений строк заявниця не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням інших підстав для його поновлення, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Копію вказаної ухвали направлено заявниці на зазначену в касаційній скарзі адресу.

У липні 2025 року до Верховного Суду надійшла клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, в якому заявлено про поновлення строків на касаційне оскарження.

Проте переконливих доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2025 року заявницею не надано.

Залишаючи без руху касаційну скаргу заявниці, Верховний Суд висновував, що з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що

19 березня 2025 року Запорізьким апеляційним судом ухвалено оскаржувану постанову, датою складення повного тексту зазначено 31 березня 2025 року.

Отже, строк на касаційне оскарження розпочався для заявниці 01 квітня

2025 року.

22 квітня 2025 рокупредставник Запорізької міської ради - Білецька Н. О. вперше подала касаційну скаргу на рішення Заводського районного суду

м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2025 року.

12 травня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу Запорізької міської ради повернуто заявниці, оскільки касаційна скарга була подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено (пункт 1 частини четвертої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

17 травня 2025 року заявницею отримано ухвалу Верховного Суду

від 12 травня 2025 року про повернення касаційної скарги.

Звертаючись вдруге з касаційною скаргою, заявниця обґрунтовувала поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження тим, що вперше звернення з касаційною скаргою відбулося в строк, передбачений ЦПК України, а поведінка заявниці не була пасивною щодо реалізації процесуальних прав. Навпаки, вважала, що поведінка Запорізької міської ради була спрямована на вчинення всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку.

Звертаючись вдруге з касаційною скаргою, заявниця надала всі необхідні документи, які підтвердили її повноваження діяти від імені Запорізької міської ради.

Тому вважала, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

У клопотанні, поданому на виконання ухвали Верховного Суду від 04 червня

2025 року, заявниця вказує, що в Україні наразі запроваджено воєнний стан, що суттєво ускладнило доступ до правосуддя та своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження.

Указані обставини не можуть вважатися поважними для поновлення строку на касаційне оскарження, з огляду на таке.

Верховний Суд зазначає, що у зв`язку із військовою агресією рф проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»

від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України

від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжений і триває досі.

Питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.

Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного

Суду від 10 листопада 2022 року в справі № 990/115/22, провадження

№ 11-107заі22.

Введення воєнного стану дійсно є підставою для поновлення особі процесуального строку у випадку, якщо особа зазначає конкретні обставини, що у зв`язку із введенням воєнного стану завадили їй вчасно подати касаційну скаргу.

Водночас вперше представник Запорізької міської ради звернувся з касаційною скаргою вчасно, лише з порушенням порядку подання касаційної скарги, оскільки не надано доказів на підтвердження своїх повноважень.

Тобто ці порушення вимог ЦПК України жодним чином не пов`язано з введенням воєнного стану та тим, що м. Запоріжжя входить до території можливих бойових дій.

Запорізька міська рада у вказаному спорі не є слабкою стороною, а її представники повинні бути обізнаними з вимогами ЦПК України щодо підтвердження своїх повноважень під час звернення до суду.

Жодних доказів, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану та позбавили можливості звернення до суду з касаційною скаргою вчасно заявницею не надано як під час звернення з касаційною скаргою вдруге, так і під час подачі заяви на усунення недоліків.

Загальне зазначення того, що м. Запоріжжя піддається обстрілам з боку військ рф, ракетні атаки стали частиною повсякдення, що впливає на всі сфери життя, не дає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки вперше касаційна скарга була подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено, оскільки Білецька Н. О. не підтвердила належним чином свої повноваження діяти від імені та в інтересах Запорізької міської ради, хоча як учасник справи повинна бути обізнана з вимогами щодо надання доказів на підтвердження права діяти в порядку самопредставництва юридичної особи.

Станом на 08 серпня 2025 року вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху для надання доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку на касаційне оскарження постанови, не виконано.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року в справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження в справі, якщо скаржникому строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

За таких обставин касаційний суд зобов`язаний відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Запорізької міської ради - Білецької Наталії Олександрівни на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про визнання права користування житловим приміщенням відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська