О К Р Е М А Д У М К А
судді Чернігівського апеляційного суду Шитченко Н.В.
щодо вирішення цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 квітня 2025 року про задоволення заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію, витребування майна.
У порядку, визначеному ч. 3 ст. 35, ст. 381 ЦПК України, висловлюю окрему думку й прошу додати її до постанови Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року, апеляційне провадження № 22-ц/4823/1191/25.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 квітня 2025 року без змін.
Ухвалюючи наведене судове рішення, колегія суддів виходила з обґрунтованості доводів заявниці про необхідність накладення арешту та заборону відчуження на належне відповідачці ОСОБА_3 майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності у розмірі частки 1/2 належить ОСОБА_3 згідно з договором дарування № 2724 від 23 липня 2024року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О.; автомобіль «SUBARU FORESTER», об`єм двигуна-2498, 2019 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 на підставі Договору дарування № 7441/2024/4740090 від 09 липня 2024року; автомобіль «BMW 530 XD», об`єм двигуна-2993, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_3 на підставі Договору дарування № 7441/2024/4740296 від 09 липня 2024року до набрання рішенням суду законної сили.
Вважаю, що, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію, витребування майна, апеляційний суд помилково залишив ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
З цим висновком колегії судів не погоджуюся з огляду на таке.
Підстави для забезпечення позову та його види визначені положеннями ст. 149, 150 ЦПК України.
Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Статтею 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову. Згідно з п. 1, 2 ч. 1 даної статті позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; а також забороною вчиняти певні дії.
Як зазначено у постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.
Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 915/167/20 наголошував, що суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням декількох критеріїв, а саме: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цієї справи.
Звернувшись з позовом, ОСОБА_2 просила визнати недійсними правочини договори дарування, укладені між ОСОБА_1 та його дочкою ОСОБА_3 , мотивуючи заявлені вимоги тим, що правочини щодо відчуження майна мають ознаки фраудаторності. Посилалась на те, що після ухвалення Новозаводським районним судом м. Чернігова 24 квітня 2024 року рішення, яким ОСОБА_1 зобов`язано виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 949 856,49 грн та 1300,00 доларів США за частку у спільній сумісній власності подружжя, відповідач відчужив належне йому на праві власності майно з метою уникнення виконання боргових зобов`язань. Метою позову є повернення спірного майна у власність боржника ОСОБА_1 для подальшої можливої реалізації з метою погашення заборгованості.
Звернувшись із заявою про забезпечення позову у цій справі, ОСОБА_2 зазначала, що існує ризик відчуження спірного майна відповідачкою ОСОБА_3 на користь третіх осіб, що ускладнить або унеможливить виконання рішення суду про стягнення на її користь коштів за частку і спільній власності.
Для застосування конструкції фраудаторного правочину важливо, щоб кредитору належало об`єктивне право вимоги. Важливим є вчинення правочину на шкоду кредитору для уникнення чи унеможливлення, зокрема, сплати боргу чи зменшення обсягу майна боржника. Право вимоги ОСОБА_2 за судовим рішенням підтверджено на суму 949 856,49 грн.
Отже, у разі задоволення позову та визнання правочинів недійсними за рахунок майна ОСОБА_1 позивачка зможе задовольнити право вимоги, звернувши стягнення на майно боржника, виключно на суму, визначену рішенні Новозаводським районним судом м. Чернігова 24 квітня 2024 року.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними, оскільки суттєво обмежують суб`єктивні права, свободи та інтереси відповідача (боржника) та становлять втручання у право власності особи. Накладаючи арешт на все майно відповідачки, що наведено в заяві про забезпечення позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, не мотивував таке рішення на предмет співмірності та пропорційності.
Таким чином, судом першої інстанції необґрунтовано у рахунок забезпечення виконання судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 949 856,49 грн накладено арешт на майно ОСОБА_5 на суму 2 053 115,87 грн, тобто в два рази більше, що очевидно не є співмірним заявленим вимогам, не має належного обґрунтування та не забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки становитиме непропорційне втручання у право власності відповідачки ОСОБА_3 .
Вважаю, що суд має перевіряти, аналізувати та оцінювати обґрунтованість доводів заявника на предмет необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, незалежно від доводів апеляційної скарги.
Ураховуючи наведене вище у сукупності, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягала частковому задоволенню, а ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 квітня 2025 року в частині вирішення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «BMW 530 XD», об`єм двигуна-2993, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 скасуванню з відмовою у задоволенні цих вимог. В іншій частині ухвалу суду слід залишити без змін.
Суддя Н.В. Шитченко