Справа № 333/8158/23
Провадження № 2-о/333/3/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді: Михайлової А.В., присяжних: Мейке О.В., Мороховська О.В. за участю секретаря судового засідання Панченко К.О., представника заявника адвокат Діденко В.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Слобідського району Харківської міської ради, про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім,

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Слобідського району Харківської міської ради, про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 безвісно відсутнім з 01 вересня 2021 року

В обґрунтування вимог зазначено наступне. 14 грудня 2013 заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 року по справі № 644/9511/15 шлюб було розірвано та стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 19.05.2016 року Харківським апеляційним судом в частині стягнення аліментів ухвалено нове рішення.

Мелітопольським ВДВС у Мелітопольському районі Запорізької області 11.07.2016 року було відкрито виконавче провадження.

Останній платіж по аліментам було зроблено ОСОБА_2 31.08.2021 року, згідно роздруківки руху коштів по банківській картці.

Саме з цього дня 31.08.2021 року ніякою інформацією щодо ОСОБА_2 заявниця не володіє. Зазначає, що до початку окупації Мелітопольского району Запорізької області спілкувалась телефоном з державним виконавцем з приводу подальшої несплати аліментів, але виконавець їй повідомив, що протягом декількох місяців не може зв`язатись з боржником. Після початку окупації міста Мелітополь та Мелітопольского району 24.02.2022 року будь який зв`язок з населеним пунктом за місцем проживання ОСОБА_2 було втрачено. Оскільки відсутні відомості про місце перебування ОСОБА_2 більше одного року, то заявник просить суд визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім, що надасть заявнику можливість оформити та отримати соціальну допомогу або пенсію на утримання неповнолітньої доньки.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явився , направив до суду заяву про розгляд справи у його та заявниці відсутність, на задоволені заяви наполягає.

Заінтересована особа - Управління соціального захисту населення Слобідського району Харківської міської ради, повідомлена своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направила. 19 грудня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання заступника начальника Управління соціального захисту населення Слобідського району Харківської міської ради про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім не заперечують.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

14 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 2170.

Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району реєстраційної служби Мелітополського міськрайонного управління юстиції Запорізького міського управління юстиції 3 червня 2014 року)

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10 лютого 2016 року по справі № 644/9511/15-ц шлюб було розірвано та стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10 лютого 2016 року по справі № 644/9511/15-ц змінено в частині розміру стягнення аліментів.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000020 від 19.08.2024 року 22.05.2024 до Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_1 , про те, що на тимчасово окупованій території Мелітопольського району Запорізької області зник безвісти її колишній чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 . (ЄО № 522 від 22.05.2024). Відомості до ЄРДР внесено за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч.1 ст. 115 КК України від 19.08.2024.

Згідно листа Личаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції від 08.07.2023 року за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості щодо смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.

Згідно виписки АТ КБ Приватбанк № 96INQIO9LFL0QCB1 від 06.09.2023 року по надходженням на банківський рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 останнє надходжження коштів зі сплати аліментів від ОСОБА_2 зафіксовано 31.08.2021 року

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що їм відомо, що приблизно з осені 2021 року заявниця вживає заходів щодо встановлення місця знаходження свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який проживав у Мелітопольському районі Запорізької області. Та який, раптово, з кінця літа 2021 року припинив сплачувати аліменти на утримання доньки. Зявниця неодноразово намагалась зв`язатись з чоловіком після серпня 2021 року за допомогою телефонного зв`язку та у месенджерах. Однак, ніяких результатів це не дало. Жодного разу свідки не бачили ОСОБА_2 , який би приїздив та спілкувався з дитиною.

Представник заявниці зазначив, що, заявниця одна утримує та виховує неповнолітню доньку і має право на отримання соціальної допомоги чи призначення пенсії при умові визнання її колишнього чоловіка безвісно відсутнім. Тому вимушена звертатись в суд з заявою про визнання його безвісно відсутнім.

Відповідно до ч.1ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази.

Згідно ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

За вимогами ст.ст.305-309 ЦПК України виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

Згідно положень ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду. Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місце перебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження №61-34068св18 підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою.

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Більше того, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла).

Відповідно до п.7 ч.1ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Згідно положень ст.6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

З`ясувавши всі обставини у справі, а саме відсутність відомостей про перебування ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у місці його постійного проживання та за місцем його реєстрації, відсутність відомостей про дійсне перебування останнього і неможливість отримати такі відомості, сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також приймаючи до уваги те, що за фактом зникнення ОСОБА_2 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.115 КК України та місце його перебування (знаходження) невідоме, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про наявність юридичного складу для визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісти зниклим та наявність підстав для задоволення заяви.

Згідно ч.7ст.94 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Роз`яснити, що згідно ч.1ст.45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до положень ст.309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місце перебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15,16,43,44,305-309 ЦК України,ст.ст.6-13,33-34,76-81,83,84,89,133,141,223,258-259,263-265,268,272-273,280-284,315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Слобідського району Харківської міської ради, про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім - задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - безвісно відсутнім з 01 вересня 2021 року.

Початком безвісної відсутності громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , вважати 1 вересня 2021 року .

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Михайлова

Присяжні О.В. Мейке

О.І. Мороховська