Провадження №2/523/6668/25
У Х В А Л А

"25" серпня 2025 р. м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду м. Одеси Малиновський О.М. розглянувши матеріли цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, перебування на утриманні померлого,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою в якій просить встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 .

Встановлення означених фактів в судовому порядку ОСОБА_1 мотивує необхідністю переходу на пенсію чоловіка, а саме по втраті годувальника.

Суддя, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

З матеріалів позовної заяви слідує, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 15.05.2025р. звернулася з заявою до Головного управління ПФУ в Одеській області про призначення пенсії у разі втрати годувальника.

Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області №197 від 30.05.2025р. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсі по втраті годувальника з тих підстав, що заявницею не надані документи, які підтверджують родинні зв`язки із померлим, а її посилання на проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не створює для останній підстав для її призначення.

За приписами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право, або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Наявні матеріали у справі свідчать про те, що між ОСОБА_1 та Головним управлінням ПФУ в Одеській області виник спір з приводу призначення заявниці пенсії в разі втрати годувальника, який слід вирішувати в порядку позовного провадження.

Водночас, чинне законодавство не дає підстав для висновку про те, що факт перебування заявниці на утриманні померлого для цілей призначення та виплати пенсії у разі втрати годувальника можна встановити на підставі рішення суду у позовному провадженні в спорі між заявником та повноважним суб`єктом владних повноважень в порядку цивільного судочинства.

На думку суду спір про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника та державою в особі компетентного суб`єкта владних повноважень належить до юрисдикції адміністративного суду. Інакше кажучи, встановлення факту, про який просить ОСОБА_1 у даній заяві є необхідним і можливим під час розгляду справи в суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень про відмову у призначенні пенсії у разі втрати годувальника. У такому спорі ОСОБА_1 має довести, що вона: є членом сім`ї померлого; є непрацездатною; перебувала на утриманні померлого; має право на отриманні пенсії у разі втрати годувальника.

У такому випадку факт проживання однією сім`єю з померлим та перебування на його утриманні є підставою адміністративного позову, а не предметом цієї заяви. Цей юридично значимий факт, як одна з фактичних підстав позову належить до предмета доказування та підлягає встановленню при вирішенні відповідного публічно-правового спору в порядку адміністративного судочинства.

Наведений висновок узгоджується з приписом пункту 1 частини першої статті 244 КАС України, який передбачає, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Якщо після виникнення спору із суб`єктом владних повноважень, який відмовив у призначенні пенсії у разі втрати годувальника, заявляти будь-які вимоги за правилами цивільного судочинства (і ще й в окремому провадженні), це означає: розривати вирішення єдиного спору про право між судами різної юрисдикції; визнавати, що для розгляду справи за правилами адміністративного судочинства потрібно «створити» преюдиційні факти у цивільному процесі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 82).

В судовій практиці є усталеним підхід, що суди не можуть сприяти створенню ситуацій, за яких позивач змушений для вирішення одного спору декілька разів звертатися до суду, зокрема почергово до судів різних юрисдикцій.

Отже, не можна ініціювати судове провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним і допустимим.

За приписами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на встановлені судом обставини наявності між заявницею та Головним управлінням ПФУ України в Одеській області спору про право, з урахуванням наявної відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії у разі втрати годувальника, суддя дійшов висновку, що заявниці слід відмовити у відкритті провадження у справі з підстав неможливості розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК ЦПК України,

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, перебування на утриманні померлого.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право на звернення до суду з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня виготовлення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена та підписана суддею 25 серпня 2025р.

Суддя