"18" серпня 2025 р. Справа № 363/2695/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Онопрієнка І.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного Підприємства «Компанія Демарк» про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язати подати звітність про припинення трудових відносин,

встановив:

19 травня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Приватного Підприємства «Компанія Демарк» (далі - відповідач) про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язати подати звітність про припинення трудових відносин.

Позивач просить суд визнати припиненими трудові відносини та зобов`язати подати звітність про припинення трудових відносин.

Вимоги позову обґрунтовані тим, 19 листопада 2019 року позивач прийнята на роботу у Приватне Підприємство «Компанія Демарк» на посаду помічника директора на підставі наказу №3 від 18листопада 2019 року. 31 березня 2022 року позивач звільнена з роботи за згодою сторін на підставі наказу №8 від 30 березня 2022 року. Станом на 26 червня 2024 року вона не має статусу безробітної особи, оскільки продовжує перебувати у трудових відносинах з Приватним Підприємством «Компанія Демарк» в реєстрі. Позивач позбавлена можливості звернутись до відповідача для здійснення подачі звітності до реєстру про припинення трудових відносин, оскільки відповідач фактично не здійснює господарської діяльності, зв`язок відсутній. Колишній директор перебуває за кордоном.

Процесуальні дії та рішення у справі.

04 червня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

18 серпня 2025 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.

Позиції учасників справи.

Позивач в позовній заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток, що підтверджується поштовим повідомленням, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися на адресу суду «за закінченням терміну зберігання» Крім того, про призначення судового засідання відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача.

Відповідно до інформації про підтверджене зареєстроване місце знаходження відповідача за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. С. Бандери, 17.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Копію позовної заяви з додатками відповідачем не було отримано у зв`язку із поверненням поштового відправлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», яке міститься в матеріалах справи.

Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Згідно з витягом з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Приватне Підприємство «Компанія Демарк» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичних осіб, код юридичної особи 25213441, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 82400, Львівська обл., м. Львів, вул.. С.Бандери, 17( а.с. 23).

Судом встановлено, що у період 19 листопада 2019 року по 31 березня 2022 року позивач перебувала у трудових відносинах з Приватним Підприємством «Компанія Демарк». Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.5).

З копії довідки Вишгородської філії Київського обласного центру зайнятості позивач станом на 26 червня 2024 року не має права статусу безробітної у звязку з перебуванням у трудових відносинах з Приватним Підприємством «Компанія Демарк».(а.с.6).

Застосовані норми права.

Відповідно дост. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Згідно із ст.2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно ст. 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Ст. 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору якими, крім іншого, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст. 40, 41).

Так, згідно ч. 1ст. 36 КЗпП України підстави припинення трудового договору є угода сторін.

Трудовий договір припиняється тільки за наявності підстав для його припинення.

У законодавстві про працю України встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян.

Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях КЗпП України й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.38,39 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (ст.40,41 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (п. 3, 7 ст.36, ст.45 КЗпП України та ін.).

Отже, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін.

За положеннями ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За будь-яких умов припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору; 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору).

Обов`язок роботодавця щодо повідомлення про припинення трудових відносин передбачені ч. 1 ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зі змісту якої роботодавці зобов`язані подавати відомості про прийняття на роботу та звільнення працівників, а також інші дані, передбачені законодавством, до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у строки та у порядку, встановлені законодавством.

Відповідно до ст. 6 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що 19 листопада 2019 року позивач прийнята на роботу в Приватне підприємство «Компанія Демарк» на посаду помічника директора, що підтверджується копією трудової книжки.

31 березня 2022 року звільнена з посади за згодою сторін.

Відповідач не вчинив жодних дій для оформлення припинення трудових відносин у звязку із звільненням, не подав до реєстру застрахованих осіб інформацію про припинення трудових відносин, про що підтверджується у державному реєстрі (дані Центру зайнятості) досі вказано, що позивач перебуває в трудових відносинах, і вона не має права на статус безробітної.

Відсутність діяльності підприємства або місцезнаходження директора за кордоном не звільняє роботодавця від обов`язку подати звітність.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, а процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, відповідачем не вчинені дії відповідно до вимог діючого трудового законодавства у встановленні строки.

Згідно із положеннями ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Враховуючи конкретні обставини цієї справи та факт порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний нею спосіб захисту направлений на відновлення її трудових прав, гарантованих Конституцією України.

У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до переконання, що без подання звітності про припинення трудових відносин позивач фактично залишається пов`язаною з роботодавцем у державному реєстрі, а тому позовні вимоги визнання припиненими трудових відносин з Приватним підприємством «Компанія Демарк» з 31 березня 2022 року зв`язку з звільненням з посади помічника директора за згодою сторін на підставі ч. 1ст. 36 КЗпП України та про зобов`язання подати звітність про припинення трудових відносин підлягають задоволенню

Щодо судових витрат.

Згідно зі ст.141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Позивач при зверненні до суду не сплачувала судовий збір, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору у даній категорії справ становить 1211,20 гривень.

У позовній заяві заявлено позовну вимогу немайнового характеру, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.265-268, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного Підприємства «Компанія Демарк» про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язати подати звітність про припинення трудових відносин задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 з Приватним Підприємством «Компанія Демарк» з 22 березня 2022 року у зв`язку зі звільненням з посади помічника директора за згодою сторін на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Зобов`язати Приватне Підприємство «Компанія Демарк» подати звітність про припинення трудових відносин з ОСОБА_1 з 22 березня 2022 року у зв`язку зі звільненням з посади помічника директора за згодою сторін на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Стягнути з Приватного Підприємства «Компанія Демарк» на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне Підприємство «Компанія Демарк», адреса місцезнаходження: Львівська обл., м. Львів, вул. С.Бандери, 17 .

Суддя С.В. Олійник