КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

розглянувши упорядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на заочне рішення Дніпровськогорайонного суду міста Києва від 18 березня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Марфіної Н.В.,-

встановив:

У грудні 2024 року ТОВ «ФК «Пінг-Понг» звернулось до суду із названим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 4410872 про надання кредиту.

10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ«Діджи Фінанс» укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 4410872.

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» таТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу, за яким до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4410872.

ТОВ «ФК«Пінг-Понг» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 37 200 грн 00 коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року у задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «Пінг-Понг», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності набуття ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4410872 від 20 квітня 2021 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Позивач зазначав, що 20 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 4410872 про надання кредиту.

10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ«Діджи Фінанс» укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 4410872.

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» таТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу, за яким до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4410872.

Обґрунтовуючи позовну заяву, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» зазначило, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 37 200 грн 00 коп.

Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зроблено висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» надано копію: паспорту споживчого кредиту № 4410872; договору про споживчий кредит № 4410872; договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг».

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів переходу до ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 4410872 від 20 квітня 2021 року.

Враховуючи відсутність доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від 20 квітня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» долучено копію: реєстру права вимоги № 6 від 18 серпня 2021 року до договору факторингу від 10 серпня 2021 року; додатку № 1 до договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року; договору відступлення права вимоги № 06Т від 10 серпня 2021 року укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс».

Обгрунтовуючи причини неподання вказаних документів до суду першої інстанції, позивач зазначив, що під час завантаження додатків до позовної заяви в електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» стався технічний збій, внаслідок чого копію договору відступлення права вимоги № 06Т від 10 серпня 2021 року укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» не завантажено.

За ч. 3 ст. 367 ЦК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідження нових доказів здійснюється у випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17.

Додані до апеляційної скарги нові докази, а саме: договір відступлення права вимоги № 06Т від 10 серпня 2021 року укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем порушено порядок подання доказів та не обгрунтовано поважних причин неможливості їх подання до суду першої інстанції.

Розв`язуючи спір, судом першої інстанції правильно взято до уваги відсутність доказів переходу права вимоги за кредитним договором № 4410872 від 20 квітня 2021 року до ТОВ «Діджи Фінанс» та обгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Пінг-Понг».

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 18 березня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, 389 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровськогорайонного суду міста Києва від 18 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 19 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко