Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/449/25
Єдиний унікальний №733/1368/25
Рішення

Іменем України

19 серпня 2025 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого - судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (Далі- ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором № 941446235 від 05 травня 2021 року у розмірі 26 238,50 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 05 травня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено вказаний вище договір, який підписано електронним підписом відповідачки (позичальника), відповідно до умов якого ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» надало останній кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 10 500 грн на її банківську картку № НОМЕР_1 строком на 30 (тридцять) днів, зі сплатою 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строком дії до 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26, відповідно до умов якої строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2021 року. Сторони договору факторингу 31 грудня 2021 року уклали додаткову угоду № 27, якою визначено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, якою продовжено строк дії вищевказаного договору до 31 грудня 2023 року, а в подальшому 31 грудня 2023 року уклали додаткову угоду № 32, якою продовжено строк дії вищевказаного договору до 31 грудня 2024 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 строком дії до 04 серпня 2021 року, термін дії якого в подальшому неодноразово продовжено додатковими угодами № 2 від 03 серпня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2022 року з кінцевим терміном до 30 грудня 2024 року. Відповідно до умов вищевказаного договору факторингу та додаткових угод до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 941446235 від 05 травня 2021 року на загальну суму 26 238,50 грн, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги. У подальшому, 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 941446235 від 05 травня 2021 року в сумі 26 238,50 грн, з яких 10 500 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 15 738,50 грн - сума заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом. З метою захисту своїх прав ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Ухвалою судді від 15 липня 2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи (а.с. 105); ухвалою судді від 11 лютого 2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів від АТ КБ «ПриватБанк» задоволено (а.с. 106-107); 12.08.2025 року від АТ КБ ПриватБанк надійшла відповідь на запит (а.с. 148, 149)

01 серпня 2025 року представник відповідачки адвокат Галамай А.В. надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, та договір факторингу (відступлення права вимоги ) є похідним від кредитного договору, тому він не може бути укладений раніше кредитного договору,за яким переходить право вимоги. Позивачем недоведено факт відступлення права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 941446235 від 05.05.2021 р. від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс`та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс`до ТОВ «Юніт Капітал». Відсутні докази того, що ТОВ «Таліон Плюс» перераховувало на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кошти за відступлення прав вимоги за кредитним договором № 941446235 від 05.05.2021 р. Відсутні докази того, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перераховувало на користь ТОВ «Таліон Плюс» кошти за відступлення прав вимоги за кредитним договором № 941446235 від 05.05.2021 р. Відсутні докази того, що ТОВ «Юніт Капітал» перераховувало на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» кошти за відступлення прав вимоги за кредитним договором №941446235 від 05.05.2021 р. Право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів, починаючи ще 28.11.2018 року, а сам кредитний договір № 94144623 був укладений 05.005.2021 року, тобто більше ніж через два роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже, не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги(а.с. 86-90).

07 серпня 2025 року представником позивача - адвокатом Хлопковою М.С. подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що ТОВ " Манівео швидка фінансова допомога" та між ТОВ "Таліон Плюс" укладено Договір факторингу 28/1118-01. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п. 8.6 Додатки та додаткові угоди доданого Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. У подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11. 2019 року, № 26 від 31.12.2020 року, № 27 від 31. 12. 2021 року, № 31 від 31. 12. 2022 року, № 32 від 31.12.2023 року - якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось неодномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 року по 31.12.2024 року. 06.07.2021 року відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги 141 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 20 473,00 грн. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу Права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Таким чином, право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже, право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ "Таліон Плюс" 06.07.2021 року, тобто після укладання Кредитного договору № 941446235 від 05.05.2021. Отже, відповідач, не врахував усі матеріали справи та помилково визначив,що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. Усвою чергу, позивач долучив до позовної заяви всі належні докази, а саме: договір факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 р та витяг з реєстру прав вимоги 141 від 06.07.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Відповідач неправильно трактував положення договору та дійшов хибного висновку, що передача права вимоги відбувається у момент підписання договору. Насправді ж право вимоги переходить у момент підписання реєстру, який є невід`ємною частиною договору факторингу. Враховуючи викладене, позивач належним чином підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки виконав умови договору факторингу та надав відповідні документи. Висновок відповідача про відсутність переходу права вимоги є необґрунтованим, оскільки ґрунтується на помилковому тлумаченні моменту виникнення права вимоги та його передачі за договором факторингу. Щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 25000 грн, то вважають дана сума є завищеною щодо складності справи, необгрунтованою та неспівмірною з часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг (а.с. 132-145).

Заперечень у відповідь на відзив від відповідачки та її представника не надійшло.

Заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У судове засідання представник позивача не з`явився, але у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явилися, при цьому останній у відзиві на позов просив розглянути справу за його відсутності та відповідачки.

За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 05 травня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір № 941446235, який підписано електронним підписом відповідачки (позичальника), відповідно до умов якого ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» надало останній кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 10 500 грн на її банківську картку № НОМЕР_1 строком на 30 (тридцять) днів, зі сплатою 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом. (а.с. 13-15,16).

Відповідно до п.1.2 вказаного договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - «дисконтний період»). У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, загальний строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту.

Пунктами 1.4.3 договору кредитної лінії передбачено, що за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п.1.3 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п.4.4 Договору).

Відповідно до платіжного доручення № е5129948-f48c-470b-b6a9-70a1a7bc2b6f вiд 05.05.2021 року ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» на рахунок 5168-74ХХ-ХХХХ-4754, отримувач: ОСОБА_1 , перераховано кошти у сумі 10 500 грн (а.с. 17). Факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідачки підтверджується також довідкою ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» від 18 квітня 2025 року (а.с. 22).

Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» на запит та виписки про рух коштів, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку в період з 05.05.2021 року по 10.05.2021 року були перераховані кошти в розмірі 10 500 грн Фінансовий номер телефону - НОМЕР_3 (а.с. 148-149).

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 24-27).

Згідно з п.2.1. цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, зазначених вказаним договором.

Відповідно до п. 1.3, 4.1 указаного договору, під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Пунктом 8.2. договору визначено, що він закінчується 28.11.2019, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 рокук продовжено до 31 грудня 2020 року (а.с. 29-на звороті).

31 грудня 2020 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26, відповідно до умов якої строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2021 року (а.с. 31-34,35).

31 грудня 2021 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27, якою визначено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року (а.с. 36).

31 грудня 2022 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 31, якою продовжено строк дії вищевказаного договору до 31 грудня 2023 року (а.с. 36-на звороті), а в подальшому 31 грудня 2023 року уклали додаткову угоду № 32, якою продовжено строк дії вищевказаного договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 37).

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 строком дії до 04 серпня 2021 року (а.с. 38-40), термін дії якого в подальшому неодноразово продовжено додатковими угодами № 2 від 03 серпня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2022 року з кінцевим терміном до 30 грудня 2024 року (а.с. 38-40, 42-на звороті, 43).

04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, згідно з п.1.1 якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до яких, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 і є невід`ємною частиною Договору (а.с. 49-52).

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 26 238,50 грн, з яких 10 500 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 15 738,50 грн - сума заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 58-59).

Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитом та виписки з особового рахунку за кредитним договором № 941446235 від 05 травня 2021 року за відповідачкою виникла заборгованість у розмірі 26 238,50 грн, з яких 10 500 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 15 738,50 грн - сума заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 18, 19).

Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується, що ТОВ «Юніт Капітал» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку,основним видом економічної діяльності якого є - Інші види грошового посередництва.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За викладених вище обставин, суд вважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору № 941446235 від 05.05.2021 із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Звертаючись з позовом та обґрунтовуючи заявлені вимоги, ТОВ «Юніт Капітал» указувало на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал», на підставі договорів факторингу, які були укладені 28.11.2018, 05.08.2020, 04.06.2025 та на підставі додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018.

Однак, позивачем не доведено факту набуття останнім права вимоги до відповідачки .

На час укладення 28.11.2018 договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» предмет правочину: право майбутньої вимоги мало бути визначене, проте жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно ОСОБА_1 на момент укладення вказаного договору факторингу не існувало та сторони не могли передбачити, що 05.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладе договір № 941446235 саме з відповідачкою.

На час укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» не індивідуалізовано належним чином предмет правочину, а інформація щодо ОСОБА_1 , як боржника, зазначена у реєстрі прав вимоги №141 від 05.07.2021, тобто через 3 роки після укладення договору факторингу.

Тобто, на час укладення договору факторингу, за яким відступлено права вимоги від 28.11.2018 боргові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №941446235 від 05.05.2021 ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Крім того, на час укладення такого договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, оскільки предмет не індивідуалізовано належним чином.

Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги стосовно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло було передане цим товариством спочатку ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, а згодом 04.06.2025 на підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю ТОВ «Юніт Капітал».

Разом з тим, підставою зміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

Чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, однак наведене стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього, оскільки такий реєстр укладено після виникнення кредитних правовідносин з відповідачем.

Крім того, право вимоги до ОСОБА_1 вказано лише у реєстрі прав вимоги і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018. Вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не існувало, а відповідно до п. 2.1 згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідачки за Кредитним договором №941446235 від 05.05.2021 на першому етапі від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «Юніт Капітал», що є підставою для відмови у позові.

Питання розміру витрат понесених відповідачкою вирішити у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 525, 526, 527, 530, 549, 599, 610, 625, 629, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 247, 259, 263? 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місце розташування: вул. Рогнідинська, 4А, оф. 10, м. Київ; .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 19 серпня 2025 року.

Головуючий суддя В.М. Овчарик