Справа № 539/524/25
Провадження № 2/539/545/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 серпня 2025 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Лубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Лубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства.

Позовна заява мотивована тим, що з липня 2013 року та до червня 2019 року ОСОБА_1 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , вони вели спільне господарство, проводили разом відпочинок, мали спільний бюджет.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач народила дочку ОСОБА_3 , батько якої записано у відділі реєстрації актів цивільного стану відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (далі СК України). Запис про батька дочки ОСОБА_3 провадився за вказівкою відповідача, оскільки у сторін у справі на час внесення зазначеного запису були неприязні відносини.

Позивач стверджував, що саме він є батьком ОСОБА_3 . Зазначив, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дочкою, не бажає визначити походження дитини від позивача спільною заявою до органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі органи РАЦС). ОСОБА_1 вважає, що дочка повинна носити прізвище батька та щоб все це було зафіксовано правильно. Вказував, що бажає спілкуватись та виховувати свою дочку.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив встановити батьківство відносно його дочки ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни в актовий запис від 17 вересня 2015 року № 338 про народження ОСОБА_3 , змінивши прізвище на « ОСОБА_4 » та в графі батько замість « ОСОБА_5 », вказати « ОСОБА_1 ».

Позивач у судовому засіданні пояснив, що з вини відповідача його не було записано батьком ОСОБА_3 , яка майже десять років уникає від внесення відповідного запису з метою отримання матеріальної вигоди (отримання соціальних виплат). Вказував, що постійно піклується про дочку з дня її народження, був поруч біля неї та надавав їй матеріальну допомогу. Відповідач не опікувалася ОСОБА_3 належним чином, вихованням останньою займався позивач та матір відповідача. Зазначив, що не може у позасудовому порядку вирішити питання щодо внесення відповідного запису про батька дитини, оскільки відповідач ухиляється від вчинення таких дій. Вказував, що проживав з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу до 2019 року. Позивач також просив не стягувати судові витрати (судовий збір та витрати на проведення експертизи) з відповідача.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала.

Треті особи не зверталися до суду із заявами щодо позову або відзиву.

Рух справи

30 січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Лубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 лютого 2025 року справу № 539/524/25 передано судді Пилипчуку М. М.

Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

У відповіді, яка надійшла до суду з Відділу з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вказано, що ОСОБА_2 станом на 04 лютого 2025 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 06 березня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив, третій особі письмові пояснення щодо позову або відзиву.

ОСОБА_1 04 березня 2025 року подав до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка була задоволена ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 березня 2025 року.

У зв`язку з неявкою відповідача підготовче судове засідання, призначене на 06 березня 2025 року, відкладено на 20 березня 2025 року.

ОСОБА_1 13 березня 2025 року подав до суду заяву, в якій повідомив про зміну місця проживання відповідача.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2025 року залучено до участі у справі як третіх осіб: Міністерство оборони України та Службу у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, підготовче судове засідання відкладено на 17 квітня 2025 року, визначено позивачу дводенний строк з дня вручення копії цієї ухвали для направлення третім особам копії позовної заяви з додатками, визначено відповідачам дводенний строк з дня вручення копії цієї ухвали для направлення третім особам копії відзиву на позовну заяву з додатками, надано третім особам строк для подачі письмових пояснень щодо позову або відзиву, встановлено іншим учасникам справи строк для подання відповіді на пояснення третіх осіб.

17 квітня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 01 травня 2025 року для надання можливості позивачу підготувати та подати до суду клопотання про призначення судової експертизи.

ОСОБА_1 22 квітня 2025 року подав до суду заяву, в якій повідомив про зміну місця проживання відповідача та можливі номери телефонів, за якими останню можна повідомити про розгляд справи.

ОСОБА_1 22 квітня 2025 року подав до суду клопотання про призначення судової експертизи.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 травня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про визначення судової експертизи задоволено, призначено у справі судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

23 червня 2025 року до суду надійшов висновок молекулярно-генетичної експертизи.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 червня 2025 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 02 липня 2025 року.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 липня 2025 року закрито підготовче судове засідання призначено справу до судового розгляду на 05 серпня 2025 року.

У зв`язку неявкою учасників справи в судове засідання 05 серпня 2025 року розгляд справи відкладено на 13 серпня 2025 року.

Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання, а також за повідомленою позивачем адресою місця її проживання. Відповідача викликано в судові засідання телефонограмою за номерами телефонів, повідомленими позивачем. Крім того, відповідача було викликано через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Вказані обставини підтверджені рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, телефонограмами, довідками про оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач на виконання вимог статті 131 ЦПК України повідомляла суд про зміну адреси місцезнаходження. Суд вважає, що відповідач не з`явилася в судові засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 21 серпня 2025 року.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження від 17 вересня 2015 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Лубнах Полтавської області, про що складено актовий запис № 338; у графі батько зазначено ОСОБА_5 , у графі мати вказано ОСОБА_2 , місце державної реєстрації.

Згідно з паспортом серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Лубнах Полтавської області.

За змістом паспорта серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Лубнах Полтавської області.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_4 від 21 лютого 2025 року № 74 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у вказаній частині з 28 травня 2024 року по теперішній час.

Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи для подання до суду від 18 червня 2025 року № 48336 ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складає 99,999999 %.

У зазначеному висновку від 18 червня 2025 року № 48336 вказано, що лабораторний процес та формування висновку молекулярно-генетичної експертизи доручено завідуючій клініко-діагностичної лабораторії Товариства з обмеженою відповідальністю «Мама Папа» ОСОБА_6 , яка має повну вищу освіту за спеціальністю «Біологія», спеціалізацією «Генетика», а саме диплом магістра з відзнакою НОМЕР_5 від 31 грудня 2019 року Київського національного університету імені Тараса Шевченка, досвід виконання молекулярнно-генетичних експертиз з 2020 року. Про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України попереджена. На молекулярно-генетичну експертизу надано об`єкти біологічні зразки наступних осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 вказувала, що: проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; знайома з відповідачем, яка проживає у тому ж будинку у квартирі АДРЕСА_3 , та позивачем, який проживав з позивачем у квартирі АДРЕСА_4 на першому поверсі в указаному будинку (квартира належала бабі відповідача). ОСОБА_7 зазначила, що вона є управляючою (головою) будинком АДРЕСА_5 , зі сторонами у справі добрі сусідські відносини.

ОСОБА_7 надала показання про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом проживали 6 років (проживали до народження і після народження ОСОБА_3 ). Останнім часом ОСОБА_3 більше проживає у батьків позивача, про ці обставини відомо зі слів співмешканців будинку, а також слів ОСОБА_3 ; крім того, ОСОБА_3 частково проживає і з прабабусею по лінії матері.

ОСОБА_7 суду пояснила, що позивач піклується про ОСОБА_3 , купував їй речі, одяг, планшет, вони їздили разом на відпочинок. Після того, як сторони у справі почали проживати окремо, позивач часто відвідував ОСОБА_3 , допомагав їй (ймовірній дочці), відносини були добрі. Частіше ОСОБА_3 займався (піклувався) ОСОБА_1 , ніж ОСОБА_2 , позивач частіше гуляв з дочкою, ніж відповідач (позивач водив ОСОБА_3 у магазин, купував їй речі). ОСОБА_3 завжди називала позивача як тато. Позивач і до 2019 року і після 2019 року опікувався ОСОБА_3 як дочкою.

Свідок ОСОБА_7 вказувала, що зі слів матері відповідача їй відомо, що позивач надавав кошти для ОСОБА_3 . Матір відповідача розказувала, що позивач є батьком ОСОБА_3 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що: проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; знайома зі сторонами у справі, відносини є звичайними сусідськими (є сусідкою, проживає на одному поверсі з відповідачем), вони приходили у гості як сусіди.

ОСОБА_8 надала показання про те, що сторони у справі проживали разом 6 років за адресою: АДРЕСА_1 (у квартирі матері відповідача (почали проживати за 23 роки до народження ОСОБА_3 ); сторони у справі вже 45 років не проживають разом, оскільки відповідач вживала алкогольні напої (позивач просив відповідача не вживати алкогольні напої, проте вона і по цей час вживає алкогольні напої). Спочатку сторони у справі працювали, проте потім відповідач перестала ходити на роботу. Позивач хотів зберегти сім`ю, він старався для сім`ї. ОСОБА_1 опікувався ОСОБА_3 , ходив на роботу, працював на заводі, навіть у дві зміни, старався для дитини, купував продукти, робив ремонт у квартирі баби відповідача, оскільки сторони у справі мали намір там проживати. ОСОБА_1 ставився до ОСОБА_3 як до власної дочки, ставлення було добрим, називав її дочкою.

ОСОБА_8 вказувала, що позивач з ОСОБА_3 проводили час разом, ходили в гості. ОСОБА_3 називала ОСОБА_1 як тато і зараз називає його тато. Наразі ОСОБА_3 більше проживає у батьків позивача. У квартирі АДРЕСА_6 , проживає баба відповідача та її брат (матір відповідача померла). Наразі відповідач не часто буває вдома та інколи буває тверезою. Матір позивача забрала ОСОБА_3 , їй там буде краще.

ОСОБА_8 зазначила, що бачила як ОСОБА_3 гуляє з матір`ю позивача, ОСОБА_3 охайно одягнена. Інколи ОСОБА_3 буває за місцем проживання матері та розказує, що по телефону спілкується з батьком, маючи на увазі позивача. ОСОБА_3 з народження вважає ОСОБА_1 батьком.

ОСОБА_8 звернула увагу, що коли сторони у справі не проживали разом, то позивач приїжджав і забирав на вихідні ОСОБА_3 , влітку водив її на озеро та на річку, купував дочці все: одяг, продукти, телефон, планшет, в школу все купував, поповняв рахунок мобільного телефона. ОСОБА_1 забезпечував ОСОБА_3 всім необхідним. ОСОБА_8 вважала, що саме ОСОБА_1 більше опікується ОСОБА_3 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно із статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи РАЦС спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.

Такі висновки сформульовані Верховним Судом у постановах від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22, від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22, від 19 лютого 2025 року у справі № 490/7182/23.

Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі № 466/4814/23).

Верховний Суд в постановах від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22, від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22 виснував, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.

Суд враховує, що саме висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів та підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку.

У справі встановлено, що відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи для подання до суду від 18 червня 2025 року № 48336 ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складає 99,999999 %.

Згідно з положеннями статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Принцип диспозитивності у цивільному судочинстві реалізується шляхом вільного використання та розпорядження такими процесуальними правами, які, зокрема впливають на виникнення, рух, розвиток і закінчення судового розгляду (право на звернення з позовом, право на зміну предмета або підстав позову), випливають з участі у розгляді справи, забезпечують сторонам належний судовий захист.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Верховний Суд у постановах від 11 липня 2023 року в справі № 449/433/22, від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18, від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц виснував, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що позивач проживав з відповідачем до та після народження ОСОБА_3 , постійно опікувався останньою як дочкою, а ОСОБА_3 відносилася до ОСОБА_1 як до батька.

Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Вирішуючи даний спір, суд дійшов висновку про доведеність факту батьківства ОСОБА_1 щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , а також похідних вимог про внесення змін до актового запису про народження дитини.

Доказами, оцінивши які, суд дійшов до переконання про доведеність позовних вимог, є, зокрема, свідоцтво про народження малолітньої ОСОБА_3 , показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , копії фотознімків, а також висновок молекулярно-генетичної експертизи.

Висновки за результатами розгляду позовних вимог

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки в ході розгляду справи судом знайшов своє підтвердження факт того, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Лубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області, громадянин України) батьком ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження місто Лубни Полтавської області, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Лубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в актовий запис від 17 вересня 2015 року № 338, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, про народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження місто Лубни Полтавської області, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ), а саме включити відомості про ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області, громадянин України) як батька дитини, виключивши відомості про батька « ОСОБА_5 ».

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_6 ; місце проживання: АДРЕСА_7 ).

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_7 ; зареєстроване місце поживання: АДРЕСА_1 ).

Третя особа Лубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (; місцезнаходження: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Яцика Петра, 20).

Третя особа Міністерство оборони України (; місцезнаходження: місто Київ, проспект Повітряних Сил, 6).

Третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (; місцезнаходження: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, 33).

Суддя М. М. Пилипчук