справа № 208/1547/25
провадження № 2/208/2235/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 208/1547/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Конюшенко І.Д., через систему «Електронний суд» подала матеріали позовної заяви до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське`про стягнення заробітної плати.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 19.02.2020 року.

29.07.2020 року ОСОБА_1 уклав контракт для проходження військової служби.

Наказом №95-Р від 23.12.2024 року був звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я: за наявністю інвалідності з 26.12.2024 року.

27.12.2024 року ОСОБА_1 звільнений з підприємства за власним бажанням, у зв`язку із переїздом на нове місце проживання, наказ про звільнення № 2922 кз від 27.12.2024 року.

При звільненні ОСОБА_1 була виплачена сума 20357,75 грн. Розрахунковий лист йому не був надісланий разом с трудовою книжкою, тому 11.01.2025 року на адресу електронної пошти ПрАТ «ШУ «Покровське» було зроблено адвокатський запит щодо розрахунку сум, які належало сплатити ОСОБА_1 при звільненні 27.12.2024 року та розрахунку середньомісячної/середньоденної заробітної плати згідно Постанови КМУ №100, для розрахунку зазначених виплат при звільненні.

24.01.2024 року надійшла відповідь на адвокатський запит та відомості про суми для нарахування середньої заробітної плати. Так середньоденна заробітна плата 326,03 грн. розрахована з тарифної ставки 75,70 грн., оскільки за період з січня по грудень 2023 року відсутні будь-які виплати.

ОСОБА_1 не згоден з сумою, яка виплачена при звільненні.

Датою звільнення є 27.12.2024 року, тому період з січня по грудень 2023 року для визначення середньої заробітної плати, визначено не вірно. Але протягом 2024 року, до дати звільнення ОСОБА_1 , заробітна плата йому не нараховувалась, оскільки він проходив службу в лавах ЗСУ за контрактом. Таким чином ОСОБА_1 не виконував свої професійні обов`язки та не мав заробітної плати не з власної волі.

На думку позивача, період з серпня 2022 року до листопада 2024 року повинен бути виключений з розрахунку. Таким чином, період протягом якого ОСОБА_1 мав дохід у вигляді середньої заробітної плати це: з 01.08.2021 року до 19.07.2022 року. Загалом це сума заробітку 495 483,44 грн. протягом 355 днів.

Середньоденна заробітна плата складає 1395,73 грн. (495 468,32 / 355).

Виходячи з даного розрахунку сума компенсації невикористаних 84 днів відпустки складає 117 241, 15 грн. (1395,73 х 84).

З урахуванням суми, яка була нарахована підприємством у якості компенсації невикористаної відпустки (27 386,52 грн.) при звільненні, з відповідача належить стягнути 89 854,63 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової спраив між суддями від 29.01.2025 року, цивільну справу №208/1547/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г.

Ухвалою суду від 31.01.2025 року відкрито провадження за справилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, витребувано від Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» розрахунок середньої заробітної плати за період з 01.08.2021 року до 31.07.2022 року.

04.03.2025 року від представника відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» - Савельєвої Т.Д. надійшов до суду відзив на позовну заяву. В якому зазначено, що відповідач повністю заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розраховуючи суму середнього заробітку Відповідач дотримувався вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженому постановою Кабінету Міністрів від 8 лютого 1995 року № 100 (зі змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2023 року № 957), виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році.

Зазначений Позивачем в позові розрахунок донарахованої компенсації за невикористані дні відпусток є виключно його неправильною суб`єктивною думкою, оскільки вимоги діючого законодавства не передбачають подібного, а отже не відповідають механізму обчислення заробітної плати визначеного Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідач зазначає, що Позивач перебував в трудових відносинах з Відповідачем ПРАТ «ШУ «Покровське» в період з 19.02.2020 року по 27.12.2024, був звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з зміною місця проживання, з виплатою компенсації за невикористані дні відпустки.

Останній день військової служби 26.12.2024.

Відповідно до наказу ПРАТ «ШУ «Покровське» від 07.08.2020 №2114 Позивач був увільнений від виконання обов`язків, у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом із збереженням місця роботи та середньої заробітної плати.

До 19 липня 2022 року за працівниками призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом зберігався середній заробіток, проте ця гарантія була скасована на підставі Закону №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 р. Оскільки середній заробіток за такими працівниками з 19.07.2022 не зберігається, тому відповідно до положень ст. 82 КЗпП України та ст. 9 Закону України «Про відпустки» період проходження військової служби з 19.07.2022 року до стажу, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Відповідно до наказу ПРАТ «ШУ «Покровське» від 19.07.2022 №1756вк Позивачу скасовано збереження середньої заробітної плати з 19.07.2022. Отже, з 19.07.2022 р. середній заробіток за Позивачем не зберігався і вказаний період до стажу, що дає право на щорічну відпустку, не зараховувався.

Враховуючи, що Позивачу в розрахунковому періоді - з 01.01.2023 по 31.12.2023 не нараховувався та не виплачувався середній заробіток, тобто в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, відповідно обчислення компенсації за невикористані дні відпустки при звільнені здійснювалося, виходячи з установленої позивачеві тарифної ставки.

Спір між сторонами виник внаслідок різного підходу до обчислення розміру компенсації за невикористані дні відпусток, на які працівник набув право при звільнені, зокрема в частині визначення виплат та розрахункового періоду, з яких обчислюється розмір компенсації.

З наявної в матеріалах справи відомості про суми для нарахування середньої заробітної плати вбачається, що розмір встановленої Позивачу тарифної ставки становив 75,70 грн./год.

Відповідно до довідки ПРАТ «ШУ «Покровське» кількість днів невикористаних позивачем відпусток за період з 2020 року по 2023 рік складає 84 дні.

За таких обставин розрахунок виплат компенсації за невикористані відпустки проведено згідно Постанови №100 з урахуванням внесених змін на момент виникнення спірних правовідносин, виходячи з розміру тарифної ставки, який становив 75,70 грн./год. за наступними показниками:

Тарифної ставки 75,70 грн./год

Годин за графіком по підприємству (за рік) 1572 годин.

Середньої кількості днів 365/12=30,41666.

РОЗРАХУНОК середньоденної заробітної плати для виплати компенсації за невикористані дні відпусток:

Заробітна плата за рік : 75,70*1572 =119000,40 грн.

Середньомісячна заробітна плата : 119000,40/12=9916,75 грн.

Середньоденна заробітна плата: 9916,75/30,41666 = 326,03 грн.

Для отримання кінцевого результату (компенсації за невикористані відпустки) необхідно: 326,03 грн. (середньоденний заробіток) х 84 (кількість днів невикористаних відпусток) = 27 386,52 грн.

Сума до виплати після оподаткування та утримання інших утримань склала 20 357,75 грн. (двадцять тисяч триста п`ятдесят сім грн. 75 коп.) за 84 дні невикористаної відпустки, що підтверджується розрахунковим листком за грудень 2024.

Як вбачається з матеріалів справи, компенсація за невикористану відпустку саме в такому розмірі була нарахована позивачу та 27 грудня 2024 року виплачена.

Тобто Відповідач не порушував прав Позивача та вірно обчислив розмір середньомісячного заробітку для нарахування компенсації за невикористані дні відпусток при звільнені.

04.03.2025 року на виконаня ухвали суду від 31.01.2025 року адвокат Савельєва Т.Д. через систему "Електронний суд" подала заяву про виконання ухвали суду. До заяви додано розрахунковий листок ОСОБА_1 , заява на звільнення, наказ про звільнення, наказ про припинення збереження заробітної плати, рішення та постанови судів першої та апеляційної інстанцій.

До судового засідання, призначеного на 26.06.2025 року адвокат Конюшенко І.Д. подала до суду заяву, у якій просить справу закінчити у відсутність позивача та представника, на позовних вимогах наполягає.

Адвокат Савельєва Т.Д. подала до суду заяву, у якій просить суд врахувати судову практику, підтримує відзив на позовну заяву, просить провести засідання без її участі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 19.02.2020 року прийнятий на роботу до Приватногго акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті. 27.12.2024 року звільнено за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання за ст. 38 КУпАП.

Відповідно до довідки ПРАТ «ШУ «Покровське» від 14.01.2025 року, у відомостх про суми для нарахування середньої заробітної плати ОСОБА_1 зазначено за період 01.2023-12.2023 року середньоденну суму 326,03 грн. Компенсацію за невикористану відпустку перед звільненням нараховано 84 дні, сума 27386,52 грн.

Зазначено: тарифна ставка 75,70 грн., години за графіком 1572 год., середня кількість днів 365/12=30,41666.

Розрахунок: середня заробітна плата за рік 75,70*1572=119000,40 грн., середньомісячна заробітня плата 119000,40/12=9916,75 грн., середньоденна заробітна плата 9916,75/30,41666=326,03 грн.

Відповідно до розрахункового листа за грудень 2024 року ОСОБА_1 нараховано 27386,52 грн.

Згідно до Довідки ОК-5, ОСОБА_1 з лютого 2020 року знаходиться у трудових відносинах та сплачуються страхові внеки у ПРАТ «ШУ «Покровське» по липень 2022 року включно.

Відповідно до виписки, 27.12.2024 року ОСОБА_1 отримав від ПРАТ «ШУ «Покровське» 20357,75 грн., опис заробітна плата від ПРАТ «ШУ «Покровське».

26.12.2024 року ОСОБА_1 написав та подав до ПРАТ «ШУ «Покровське» заяву, у якій просить звільнити його у зв`язку з переїздом 27.12.2024 року.

Відповідно до наказу від 27.12.2024 року №2922кз ПРАТ «ШУ «Покровське», звільнено ОСОБА_1 27.12.2024 року за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання, з виплатою компенсації за невикористані дні відпустки. Останній день військової служби 26.12.2024 року.

Відповідно до витягу з наказу від 19.07.2022 року №1756 вк «Про внесення змін щодо збереження середнього заробітку та правил обчислення стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку певним категоріям працівників», припинено збереження та виплата середньго заробітку із збереженням місця роботи і посади за весь період увільнення від роботи, у тому числі й щодо ОСОБА_1 .

З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають за наступних підстав.

Згідно з частиною першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Аналіз норм ст. ст. 47, 116 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо) належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Така правова позиція викладена в поставах Верховного Суду України № 6-1395цс16 від 26.10.2016 року, № 6-788цс16 від 14.12.2016 року, № 6-2912цс16.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом з урахуванням вказаної норми надається оцінка доводів позивача в частині обґрунтування вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в заявленому розмірі.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

За положенням ч. ст. 9 Закону, у редакції, що була чинна до 19.07.202022, було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку зараховується : час фактичної роботи; час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалося місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).

Дані вимоги викладені в ст.82 КЗпП України.

Частиною 3 ст.119 КЗпП України визначено, що за працівниками, направленими для проходження базової військової служби, призваними на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Тобто, редакція цих норм, що були чинними станом на 19.07.2022, передбачали, що період строкової військової служби, період служби за контрактом є періодами, упродовж яких за працівником зберігається місце роботи, посада і середній заробіток та які враховуються при розрахунку стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-1Х внесено зміни, зокрема в ст.82, 119 КЗпП України відповідно до яких: 2) час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно із законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (у тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу), крім випадків, коли за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігалися місце роботи і посада на підприємстві на час призову;

Таким чином, внесеними змінами період проходження строкової військової служби та служби за контрактом виключено період роботи, що надає право на щорічну відпустку. Виключено норму, яка надавала право мобілізованому працівникові на збереження середнього заробітку за основним місцем роботи.

Тобто, тільки з 19.07.2022 року період військової служби не враховується до періоду, який дає право на щорічну відпустку.

Між сторонами немає спору щодо кількості днів невикористаної відпустки, сторони визнано,що кількість днів невикористаних позивачем відпусток за період з 2020 року по 2023 рік складає 84 дні.

Проте, сторони мають спір, щодо нарахування компенсації та розрахунку виплати.

Різниця у нарахуванні компенсації пов`язана з тим, що відповідач порахував середній заробіток виходячи з розміру посадового окладу за посадою позивача. Проте, такий розрахунок застосовується тільки, якщо у працівника взагалі немає розрахункового періоду на підприємстві. У спірних правовідносинах у позивача є розрахунковий період, тобто період у продовж якого він фактично пропрацював на підприємстві, що становить менше одного року. Тому середній заробіток для обрахунку компенсації за невикористану відпустку має проводитись за правилами абзацу 3 п.2 11 Порядку 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КзпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.

Розмір грошового зобов`язання, що підлягає стягненню визначається відповідно до приписів Порядку № 100, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року.

Так, п. 2 вказаного Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

З довідки ОК-5 ОСОБА_1 вбачається, що починаючи з серпня 2023 року до моменту звільнення (27.12.2024 року) за ним не зберігалась заробітня плата від ПРАТ «ШУ «Покровське».

Відповідно до п.2 Порядку 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Зазначена норма знайшла своє відораження у Постановах Верховного Суду у складі колегії суддівс від 27 березня 2024 року у справах № 753/12518/22, № 507/1435/22, від 25.09.2024 у справі №761/16359/22.

Відповідно до витягу з наказу від 19.07.2022 року №1756 вк «Про внесення змін щодо збереження середнього заробітку та правил обчислення стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку певним категоріям працівників», у в`язку із набранням чинності Закону України від 01.07.2022 року №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких заходів України, щодо оптимізації трудових відносин», припинено збереження та виплата середньго заробітку із збереженням місця роботи і посади за весь період увільнення від роботи, у тому числі й щодо ОСОБА_1 .

Даний витяг з наказу позивачем не оскаржувався та не піддавався сумніву.

Відповідно до відомостей про суми для нарахування середньої заробітної плати, наданих ПРАТ «ШУ «Покровське» 14.01.2025 року, тарифна ставка складає 75,70 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в день звільнення позивача із займаної посади відповідачем здійснено розрахунок та фактично виплачено компенсацію за 84 дні невикористаної відпустки з огляду на приписи п. 4 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженою постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, оскільки, у позивача в розрахунковому періоді не було заробітної плати.

Представником відповідача надано розрахунок нарахування невикористаної відпустки:

Тарифної ставки 75,70 грн./год

Годин за графіком по підприємству (за рік) 1572 годин.

Середньої кількості днів 365/12=30,41666.

РОЗРАХУНОК середньоденної заробітної плати для виплати компенсації за невикористані дні відпусток:

Заробітна плата за рік : 75,70*1572 =119000,40 грн.

Середньомісячна заробітна плата : 119000,40/12=9916,75 грн.

Середньоденна заробітна плата: 9916,75/30,41666 = 326,03 грн.

Розмір компенсації за невикористані відпустки є загальною сумою, яка містить у собі обов`язкові суми для утримання (ПДФО, військовий збір, профспілковий внесок).

Окрім того, у позовній заяві представникм відповідача зазначено, що всі надані ним розрахунки є орієнтовними, з цього слідує, що сума, яку просить витребувати позивач у рахунок недоплаченої компенсації за невикористану відпустку у розмірі 89854,63 грн. також є орієнтовною.

Так, позивач зобов`язаний надати докази на підтвердження своєї позиції у справі. Згідно з процесуальним законодавством, саме позивач несе тягар доказування. Він повинен подати докази, які обґрунтовують його вимоги та доводять їхню правомірність.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

На виконання зазначених вимог ПРАТ «ШУ «Покровське» в день звільнення Позивача 27.12.2024 р. провело з ним розрахунок компенсації за невикористану відпустку у розмірі 20357,75 грн., відповідно до законодавства України, тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 115-117 КЗпП України, ст..ст.3, 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України,суд-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення заробітної плати відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», , адреса: Донецька обл., м. Покровськ, площа Шибанкова, буд. № 1 а.

Суддя В.Г.Гречана