Справа № 216/260/25
провадження 2/216/1258/25
РІШЕННЯ

іменем України

28 липня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Цимбалістенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Радочин Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Адвокат Ірина Кривенко, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позивачем заявлені наступні вимоги:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 11221 (одинадцять тисяч двісті двадцять одна) гривня 54 копійки та в рахунок моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі у розмірі 561 (п`ятсот шістдесят одна) гривня 07 копійок;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 49438 (сорок дев`ять тисяч чотириста тридцять вісім) гривень 93 копійки;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені витрали на професійну правову допомогу, у кримінальному провадженні в розмірі 10000 (десять тисяч гривень) та у цивільному провадженні 10000 (десять тисяч) гривень.

В обґрунтування позовної заяви представник зазначає, що відповідач ОСОБА_2 обвинувачувався у тому, що 12.10.2021 приблизно в 19:00 керуючи автомобілем «Geely», д/н НОМЕР_1 по вул. Соборній, з боку вул. Дальньовосточної в напрямку вул. Молодіжної в смт Широке, Криворізького району, Дніпропетровської області, допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 згідно висновку експерта №111 від 31.01.2022 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої поєднаної травми тіла - забійної травми голови; субдуральної гематоми праворуч малого об`єму, перелом суглобового відростку 4-го шийного хребця, закритий перелом лівої великогомілкової кістки, ускладнений деформуючим остеоартрозом, тендінозом та лігаментозом зв`язок колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до тілесам ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-22/8665-ІТ від 22.04.2022 між порушенням вимог Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_1 , є прямий причинний зв`язок.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано як кримінальне правопорушення за частиною першою статті 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього рухи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та відкрито кримінальне провадження №0001230 від 13.10.2021.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області 05.11.2024 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі пункту 2 частини першої статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, Цивільний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду. Ухвала суду оскаржена не була та набрала законної сили 13.11.2024.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 було закрито не з причин відсутності події або складу злочину, а саме через сплив строків притягнення до кримінальне відповідальності за діяння, передбачені частиною першою статті 286 КК України.

За наведених вище обставин слідує, що ОСОБА_2 є винним у вчиненні кримінального правопорушення, потерпілим якого є ОСОБА_1 , а тому останній набув прав на відшкодування шкоди в наслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Таким чином ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, що виразилася у моральних та фізичних стражданнях, які були викликані подією злочину, його наслідками та антиморальним ставленням винної особи ОСОБА_2 до події ДТП та її наслідків. В результаті спричиненої шкоди від наїзду транспортного засобу, керованого ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 був вимушений тривалий час терпіти сильний фізичний біль від травми голови, приймачі знеболювальні засоби. Сильного душевного хвилювання позивач ОСОБА_1 зазнав, як в період лікування в наслідок ДТП так і тривалий час після цього. Незважаючи на той факт, що подія ДТП, внаслідок якої позивача ОСОБА_1 було травмовано, відбулася 12.10.2021, до теперішнього часу він періодично відчува погіршення свого самопочуття, вживає знеболюючі лікарські засобі та обмежує себе рухах. З дня ДТП й до сьогодні додаткових моральних страждань завдає позивач ОСОБА_1 поведінка відповідача ОСОБА_2 , який після вчинення злочин і до тепер, незважаючи на повне інформування про наслідки вчиненого злочину, не спромігся надати жодної матеріальної допомоги позивачу. Свою провину не визнав, скоєному не розкаявся і вибачення у потерпілого ОСОБА_1 так і не попросив. Після ДПТ під час знаходження потерпілого ОСОБА_1 в лікарні відповідач ОСОБА_2 жодного разу його не навідав, не поцікавився його самопочуття. Весь час досудового розслідування ОСОБА_2 вів себе агресивно-конфліктно. До того ж, важливим є те, що протягом 3-х років під час розгляді кримінального провадження у Широківському районному суді, ОСОБА_2 намагався «затягувати» розгляд справи з метою уникнення кримінальної відповідальності, тоді як ОСОБА_1 протягом цих років з`являвся до суді, також нервувався, згадувавши ДТП, наслідки, тощо. Вище наведені обставини свідчать про те, що діями ОСОБА_2 дійсно завдані з аби які моральні страждання потерпілому ОСОБА_1 . Враховуючи вказані обставини, позивач ОСОБА_1 оцінює розмір компенсації завданої моральної шкоди від злочину в розмірі 50000 грн

З матеріалів кримінального провадження №0001230 від 13.10.2021, які були долучені прокурором до матеріалів справи - 05.11.2024, встановлено, що цивільно- правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля «Geely», д/н НОМЕР_2 , на момент ДТП була застраховано ОСОБА_2 у ПрАТ «Український страховий стандарт» відповідно до Договору №901,56819.21,0431 добровільного страхування наземного транспортного засобу, фінансових ризиків, відповідальності власників наземних транспортних засобів та водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди для лікування ОСОБА_1 були придбані медичні препарати, лікарські засоби вартість, яких склала 11221,54 грн.

17.12.2024 ОСОБА_1 було направлено до ПрАТ «Український страховий стандарт» заяву про виплату страхового відшкодування, яка позитивних результатів не надала.

За таких обставин, виникла необхідність у стягненні матеріальної шкоди у судовом порядку, а тому просить суд вимоги задовольнити стягнувши з ПрАТ «Український страховш стандарт» 11221,54 грн.

Враховуючи, що сума страхового відшкодування матеріальної шкоди страховиком становить 11221,54 грн., при цьому загальний розмір моральної шкоди, яка на думку позивача, спричинена йому злочином, становить 50000 грн, то відповідно з ПрАТ «Український страховий стандарт» підлягає стягнення моральна шкода в розмірі 561,07 грн, а різниця підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 49438, 93 грн.

Процесуальні дії суду та учасників справи.

Ухвалою від 18 лютого 2025 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрив провадження у справі № 216/260/25, вирішив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребував додаткові докази по справі.

03 квітня 2025 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву. У задоволенні позовних вимог просив відмовити. В обґрунтування позиції зазначив, що позивач ОСОБА_1 на момент ДТП перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння (практично смертельне отруєння), своїми діями буквально спричинив дорожньо-транспортну пригоду, однак не поніс ніякої, в тому числі й адміністративної відповідальності, натомість за його неконтрольовані дії повинен відповідати відповідач. Разом з тим, відповідач просить звернути увагу суду, що позивач ОСОБА_1 в темний період часу не просто перетинав проїзну частину дороги, а:

- перетинав її у невстановленому для цього місці, не впевнившись у відсутності транспортних засобів, що наближаються, чим порушив пункти 4.7, 4.8, 4.9, 4.10 ПДР;

- без використання світлоповертальних елементів (стрічки, наклейки, жилету тощо) або в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху, чим порушив п. 4.4. ПДР;

- у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 127 КУпАА, а саме перехід пішоходом проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, особами, які перебувають у стані сп`яніння.

Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в суді в розмірі 20 000,00 грн. при ціні позову є завищеними: позов складено у справі справі незначної складності, а тому, підготовка документів для звернення до суду у рамках даної справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

Просив прийняти до уваги зазначені обставини на обгрунтування не співмірності заявлених витрат на правничу допомогу та відмовити у задоволенні вимог про їх відшкодування, а у разі, якщо суд прийме рішення про задоволення (часткове чи повне) заявлених вимог, зменшити їх до 2000.00 грн.

Представник відповідача 29 квітня 2025 року на адресу суду надіслала відповідь на відзив. На позовних вимогах наполягала. В обґрунтування позиції зазначила, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, є нереабілітуючими обставинами, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну з його вини матеріальну шкоду. Відповідач ОСОБА_2 не спростував у відзиві на позовну заяву та не надав суду докази, які б свідчили про відсутність через його не правомірні дії, понесення ОСОБА_3 моральної шкоди. У зв`язку з тим, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 у кримінальному провадженні залишено без розгляду, то позивач набув право на відшкодування понесених витрат на правничу допомогу у порядку цивільного судочинства. Понесені витрати на правничу допомогу ОСОБА_1 підтверджені належними доказами, відповідають переліку виконаної роботи, є розумними та справедливими.

В судове засідання призначене на 28 липня 2025 року о 13 год 00 хв. сторони не з`явились про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що згідно ухвали суду від 05 листопада 2024 року у справі № 197/283/22 вбачається, що в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі 6.39 вул. Соборної смт. Широке, Криворізького району, Дніпропетровської області, допустив наїзд керованого ним автомобілю на пішохода ОСОБА_4 контактувавши з ним передньою частиною керованого ним автомобілю. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 згідно висновку експерта №111 від 31.01.2022 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої поєднаної травми тіла - забійної гравми голови; субдуральної гематоми праворуч малого об`єму, перелом суглобового відростку 4-го шийного хребця, закритий перелом лівої великогомілкової кістки, ускладнений деформуючим остеоартрозом, тендінозом та лігаментозом зв`язок колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби. Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-22/8665-ІТ від 22.04.2022 року між порушенням вимог Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_1 , є прямий причинний зв`язок. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано як кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вищезазначеною ухвалою Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, відповідно до ст.49 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами, а кримінальне провадження відносно нього, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК закрито. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди та моральної з ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Згідно із положеннями статей 129, 374 КПУ України цивільний позов у кримінальному провадженні вирішується виключно при ухваленні вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

аїна».

З матеріалів кримінального провадження №0001230 від 13.10.2021, які були долучені прокурором до матеріалів справи - 05.11.2024, встановлено, що цивільно- правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля «Geely», д/н НОМЕР_2 , на момент ДТП була застраховано ОСОБА_2 у ПрАТ «Український страховий стандарт» відповідно до Договору №901,56819.21,0431 добровільного страхування наземного транспортного засобу, фінансових ризиків, відповідальності власників наземних транспортних засобів та водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті.

Відповідно Виписки із медичної картки стаціонарного хворого №22095 КП «Криворізька міська лікарня №2» КМР, ОСОБА_1 в наслідок дорожньо- транспортної пригоди знаходився на стаціонарному лікування в нейрохірургічному відділенні, з діагнозом: поєднана травма. Закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку І ступеня. Суббуральна гематома малого об`єму справа. Неускладнений перелом суглобового відростку С4 зліва. При надходженні скарги: на біль в ділянці рани у лобно-тім`яній ділянці, біль в шийному відділі, біль в правій нозі. Анамез життя: отримав травму в результаті ДТП 12.10.2021.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди для лікування ОСОБА_1 були придбані медичні препарати, лікарські засоби вартість, яких склала 11221,54 грн., про що свідчать долучені до матеріалів справи квитанції.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» про відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується на безумовній підставі, навіть, у випадку наявності вини потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 згідно висновку експерта №111 від 31.01.2022 отримав тілесні ушкодження. Відповідно до виписки із медичної картки хворого № 22095 КП «Криворізька міська лікарня № 2» КМР, ОСОБА_1 після ДТП знаходився на стаціонарному лікуванні. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди для лікування ОСОБА_1 були придбані медичні препарати, лікарські засоби вартість, яких склала 11221,54 грн.

Частиною 1статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до частини 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Таким чином, з відповідача Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_1 слід стягнути матеріальну шкоду в сумі 11221 (одинадцять тисячі двісті двадцять одну гривню 54 копійки) грн. 54 коп.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у справі №147/66/17 від14.12.2021 року звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв' язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

Згідно зі статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Зважаючи, що сума страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого, дорівнює 11221,54 гривень, то 5% від неї складає 561,07 гривні.

Винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує міру відповідальності страховика або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати.

До такого висновку прийшла Велика Палата у постанові від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 1177ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до статті 1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом. інши/ ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищен небезпеки. В

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Відповідно до роз`яснень, вказаних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної ), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав.

Відповідно до п. 4 даної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди має бути зазначена, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В результаті спричиненої шкоди від наїзду транспортного засобу, керованого ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 був вимушений тривалий час терпіти сильний фізичний біль від травми голови, приймачі знеболювальні засоби. Сильного душевного хвилювання позивач ОСОБА_1 зазнав, як в період лікування в наслідок ДТП так і тривалий час після цього. Незважаючи на той факт, що подія ДТП, внаслідок якої позивача ОСОБА_1 було травмовано, відбулася 12.10.2021, до теперішнього часу він періодично відчуває погіршення свого самопочуття, вживає знеболюючі лікарські засобі та обмежує себе в рухах.

Оскільки вини потерпілого у вчиненні кримінального правопорушення судом у справі № 197/283/22 від 05 листопада 2024 року не вбачається, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, відповідно до ст.49 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами, а кримінальне провадження відносно нього, на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК закрито таким чином, суд вважає можливим стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 49438,93 гривень моральної шкоди, що на переконання суду, у даній справі відповідає принципам розумності і справедливості.

Щодо понесених витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20).

В обґрунтування розміру понесених витрат відповідачем на професійну правничу допомогу в загальній сумі 20000, 00 грн. представником позивача надано наступні документи:

- попередній( орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 02 січня 2025 року;

- договір про надання правничої допомоги від 04 листопада 2023 року;

- акт про виконання юридичних послуг за договором про надання правничої допомоги від 04 листопада 2023 року;

- квитанцію до прибуткового касового ордера № 23 від 16 листопада 2023 року;

- договір про надання правничої допомоги від 10 листопада 2024 року;

- акт про виконання юридичних послуг за договором про надання правничої допомоги від 10 листопада 2024 року;

- квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 02 січня 2025 року;

- свідоцтво, ордер.

Судом встановлено, що відповідно пункту 3.1 Договору від 04 листопада 2023 року сторони погодили, що за правову допомогу передбачену в п.п. 1.2. Договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі 10000 грн, яких: юридична консультація, вартість 1500 грн; складання заяви про ознайомлення матеріалами справи та безпосереднє ознайомлення з матеріалами справи у Широківськом районному суді Дніпропетровської області, вартість - 2500 грн; складання уточненої позовної заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, вартість 6000 грн, участь та/або прибуття в одне судове засіданнях, вартість 1000 грн. (вартість послуги за участь у судовому засіданні буде залежати від кількості судових засідань). На підтвердження оплати послуг Адвоката, надає Клієнту квитанцію прибуткового ордеру у день підписання акту виконаних робіт. Відповідно акту про виконання юридичних послуг від 16.11.2023 слідує, що адвокатом Кривенко І.М. виконано перелік юридичних послуг, який відповідає договору,; також адвокатом видано квитанцію до прибуткового ордера №23 від 16.11.2023, з яке слідую, що Чорнявський В.М. понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Також, Чорнявським В.М. понесено витрати на правничу допомогу і у даном цивільному провадженні, розмір яких станом на час подання прозову становить 10 000 грн., підтверджується договором про правничу допомогу від 10.11.2024, актом виконаних робіт від 02.01.2025 та квитанцією до прибуткового ордеру від 02.01.2025.

Таким чином, враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 10000 гривень витрат на професійну правничу допомогу у кримінальному провадженні.

Разом з цим, з урахуванням складності цивільної справи (справа була розглянута в порядку спрощеного провадження з викликом сторін) обсягу і складності виконаної адвокатом роботи (складання позовної заяви та подача до суду позовної заяви з додатками, складання та відправка адвокатського запиту, юридична консультація), значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи фахівця з права, зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн є завищеними, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

- позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;

- позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

Відповідно дост.141 ЦПК України, з відповідачів також необхідно стягнути солідарно судовий збір в сумі 1211,20 гривень на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, був звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.12,19,81,141,258-260,263-265 ЦПК України, ст.16, 22, 23, 1166, 1167,1168, 1187, 1194 ЦК України,Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», -

ВИРІШИВ :

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 11221 (одинадцять тисяч двісті двадцять одна) гривня 54 копійки та в рахунок моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі у розмірі 561 (п`ятсот шістдесят одна) гривня 07 копійок.

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 49438 (сорок дев`ять тисяч чотириста тридцять вісім) гривень 93 копійки;

4. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені витрали на професійну правову допомогу, у кримінальному провадженні в розмірі 10000 (десять тисяч гривень) та у цивільному провадженні 7000 (сім тисяч) гривень.

5. Стягнути судовий збір на користь держави з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» по 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок з кожного.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

7. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

9. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

10. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

11. Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

-позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

-відповідач Приватне акціонерне товариство «Український страховий стандарт», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Багговутівська, буд.17-21.

Повний текст судового рішення складено та виготовлено 28 липня 2025 року.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО