У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Києва із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовано тим, що ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26.11.2024 по справі №761/31860/19, залишеною в силі постановою Київського апеляційного суду від 20.03.2025, задоволено заяву ОСОБА_2 (іменована надалі «Стягувач») про заміну сторони виконавчого провадження; замінено стягувача ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні №8801401 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва від 13.10.2005 року №2-179 про стягнення зі ОСОБА_1 (іменована надалі- «Заявниця», «Боржник») на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 156 689,75 грн.

В обґрунтування ухваленого рішення суд послався на те, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04.05.2005 у справі №2 179/2005 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 155283,75 грн. орендної плати за період з 19.06.2003 по 31.03.2005 та судові витрати в розмірі 1406 грн, а всього 156 689,75 грн. 06.08.2019 до Шевченківського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_2 із заявою про зміну сторони виконавчого провадження на підставі Договору про відступлення права вимогу боргу №1 від 19.04.2019 ОСОБА_3 , внаслідок чого відбулась заміна стягувача з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04.05.2005.

Таким чином, замінюючи стягувача в примусовому виконанні рішення суду, врахувавши статті 512, 514 ЦК України та статтю 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд виходив з того, що ОСОБА_2 є правонаступником і отримала всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження на підставі Договору про відступлення права вимогу боргу №1 від 19.04.2019.

Водночас, постановою Київського апеляційного суду від 09.04.2025 скасовано рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13.11.2024 у справі №761/21305/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

В обґрунтування постановленого рішення суд послався на те, що матеріали справи містять три варіанта Договору №1 про відступлення права вимоги від 19.04.2019, за якими відступається право вимоги різних сум, а саме 1 065 560,75 грн та 206 830,39 грн, вбачається відмінність тексту договорів, не вірне зазначення прізвища відчужувача на перших сторінках договорів, відсутність п. 2.2 договору в одному з примірників, з огляду на що апеляційний суд прийшов до висновку, що сторонами не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, серед яких сума боргових зобов`язань, які відступлено позивачу.

Оскільки сума боргових зобов`язань за договором відступлення права вимоги є істотною обставиною договору, без якого взагалі неможливе його укладення, апеляційний суд прийшов до висновку, що Договір №1 про відступлення права вимоги від 19.04.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є не укладеним.

Не укладений договір не створює жодних наслідків, в тому числі і права позивача вимагати у відповідача сплати 3% річних і інфляційних на суму не відступленого боргу.

Таким чином, правові підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні №8801401, що визначені в ухвалі Подільського районного суду міста Києва від 26.11.2024 по справі 761/31860/19, відпали, а відповідна ухвала фактично виявилася такою, що суперечить встановленим судом обставинам у рішенні, яке має преюдиційне значення.

За таких обставин, стверджує заявниця, ухвала Подільського районного суду міста Києва від 26.11.2024 по справі №761/31860/19, якою замінено стягувача ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні №8801401, має бути визнана судом такою, що не підлягає до виконання, оскільки заміна сторони відбулася на підставі Договору №1 про відступлення права вимоги від 19.04.2019, який визнаний судом неукладеним.

Отже, об`єктивно вбачається, що існують передбачені законом підстави для визнання виконавчого документу у вигляді ухвали Подільського районного суду міста Києва від 26.11.2024 по справі №761/31860/19 про заміну стягувача у виконавчому провадженні №8801401 таким, що не підлягає виконанню на підставі ст. 432 ЦПК України.

Ухвалою суду від 29.05.2025 заяву прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

21.08.2025 перед початком судового засідання представник заявниці подала заяву про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника, у якій підтримала подана заяву та просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За таких обставин суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04.05.2005 року у справі №2-179/2005 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 155283,75 грн орендної плати за період з 19.06.2003 по 31.03.2005 та судові витрати в розмірі 1406 грн, а всього 156 689,75 грн.

На підставі вказаного рішення суду Шевченківським районним судом м.Києва 13.10.2005 видано виконавчий лист № 2-179/05.

12.12.2005 державним виконавцем ВДВС відкрито виконавче провадження по вищевказаному виконавчому документу.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.11.2024, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 20.03.2025, замінено стягувача ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні №8801401 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва від 13.10.2005 року №2-179 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 156 689,75 грн.

Встановлено і те, що 13.11.2024 Оболонським районним судом міста Києва ухвалено рішенняу справі №761/21305/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 30 685,48 грн.- інфляційні втрати, 13 419,51 грн. - три проценти річних.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.04.2025 вказане рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних відмовлено.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявниця та її представник стверджують, що наявність зазначеного вище рішення суду апеляційної інстанції від 09.04.2025 свідчить про те, що визначені в ухвалі Подільського районного суду міста Києва від 26.11.2024 по справі 761/31860/19 підстави для заміни сторони виконавчого провадження відпали, а відповідна ухвала фактично виявилася такою, що суперечить встановленим судом обставинам у рішенні, яке має преюдиційне значення, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання цієї ухвали такою, що не підлягає виконанню, оскільки заміна сторони відбулася на підставі Договору №1 про відступлення права вимоги від 19.04.2019, який визнаний судом неукладеним.

Оцінюючи такі доводи заявниці та її представника, суд виходить із наступного.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми таким, що не підлягає виконанню, може бути визнаний судом лише виконавчий документ.

Частиною першою статті третьої Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

3-1) спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот, що генерується за допомогою програмно-технічних засобів Реєстру аграрних нот виключно для звернення стягнення за аграрною нотою;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень;

10) рішень Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю або Аудиторської палати України, які законом визнані виконавчими документами;

11) рішень Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про застосування заходів реагування у вигляді штрафу.

Таким чином, виконавчим документом є, зокрема, ухвала суду у випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ЦПК України до виконавчих документів, що видаються судом, належать: виконавчий лист, судовий наказ, а також певні ухвали суду.

Випадки, коли ухвала суду, постановлена за результатами розгляду цивільної справи, є виконавчим документом, прямо визначені нормами ЦПК України.

Такими є, зокрема, ухвала суду про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) (ст. 118 ЦПК України), ухвала суду про забезпечення позову (ст. 157 ЦПК України), ухвала суду про затвердження мирової угоди (ст. 207 ЦПК України).

Разом з цим, ухвала суду, постановлена за результатами розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження,не визначена законом як така, що є виконавчим документом.

Ураховуючи наведене, правові підстави для визнання зазначеної ухвали такою, що не підлягає виконанню, відсутні.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання ухвали Подільського районного суду міста Києва від 26.11.2024 у справі №761/31860/19 такою, що не підлягає виконанню, не ґрунтуються на нормах Закону, а тому підстави для задоволення поданої заяви відсутні.

Керуючись ст.ст. 247, 258-261, 353, 432 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 26.08.2025.

СуддяО. О. Ковбасюк