Справа № 723/2723/25
Провадження № 2/723/3807/25
20 серпня 2025 року м. Сторожинець
Сторожинецький районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Посохова І.С.,
за участю секретаря судового засідання Полішенко С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до Сторожинецького районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 7858826 про надання споживчого кредиту за власного волевиявлення Відповідача, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства.
Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення Договору відповідач отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на вебсайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання коштів та банківських металів у кредит Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», розміщені на Веб-сайті в Мобільному застосунку «CreditPlus».
Згідно з умовами Кредитного договору сума кредиту складає 10 000 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,50% на день та застосовується у межах строку кредиту.
ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10 000 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.
27 листопада 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як Клієнтом, та ТОВ «Діджи Фінанс», як Фактором, було укладено Договір факторингу № 27.11/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Таким чином, до ТОВ «Діджи Фнанс» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 7858826 у розмірі 33 000, 00 грн. На останню відому адресу реєстрації відповідача, зазначену ним в Кредитному договорі, направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору.
Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору № 7858826перед позивачем не сплачена і складає 10 000, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18 000, 00 грн. - заборгованість за відсотками та 5 000, 00 грн. - заборгованість за пенею, а всього 33 000, 00 грн., які ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути на свою користь, а також стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн.
Представник позивача Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.
З матеріалів справи судом встановлено, що 04 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний Договір № 7858826.
Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору, здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера.
З копії паспорта споживчого кредиту вбачається, що загальна сума кредиту становить 10 000, 00 грн., строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,50% в день.
Згідно Розрахунку заборгованості ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за договором № 7858826 про надання споживчого кредиту від 04.05.2024 позичальника ОСОБА_1 , за період з 04.05.2024 по 26.11.2024, загальна заборгованість становить 33 000, 00 грн., з яких: 10 000, 00 грн. - основний борг, 18 000, 00 грн. - проценти, 5 000, 00 грн. - штраф.
27.11.2024 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - Клієнт) та ТОВ «Діджи Фінанс» (далі - Фактор) уклали Договір факторингу № 27.11/24-Ф.
Відповідно до п. 1.1 Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до п. 1.2 Договору перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 3, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги.
Відповідно до копії витягу з додатку № 1 до Договору факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024 року, залишок боргу на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором № 7858826 від 04.05.2024 становить 33 000, 00 грн., з яких: сума заборгованості за тілом - 10 000, 00 грн., сума заборгованості за відсотками - 18 000, 00 грн., сума заборгованості за пенею - 5 000, 00 грн.
Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу захисту позивачем свого права власності на кошти, які відповідач отримав відповідно до кредитного договору від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», яке в свою чергу відступило право вимоги за цим кредитним договором позивачу ТОВ «Діджи Фінанс». Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Щодо відступлення права вимоги, суд зазначає про таке.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов?язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов?язання.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно зі статтею 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу.
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу № 27.11/24-Ф.
За таких обставин суд вважає, що у зобов`язанні за кредитним договором № 7858826 від 04.05.2024, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 відбулась заміна кредитора внаслідок належного відступлення права вимоги, а тому ТОВ «Діджи Фінанс» має право на звернення до суду з цим позовом.
Щодо вирішення позовних вимог по суті, суд зазначає про таке.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Сума вимог до відповідача складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 000, 00 грн., заборгованості за відсотками у сумі 18 000, 00 грн. та заборгованості за пенею у сумі 5 000, 00 грн.
З урахуванням наведеного вище, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотками та пенею, який відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 7858826 від 30.05.2025 про сплату судового збору у сумі 2 422, 40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Отже, до складу витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, включаються витрати на оплату праці адвоката або іншого фахівця у галузі права (гонорар), а також відшкодування витрат, зумовлених наданням правової допомоги.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
В даному випадку суд вважає, що позивачем доведено факт надання йому правової допомоги, оскільки згідно із свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5618/10 від 17.03.2016 адвокат Білецький Б.М. має право на заняття адвокатською діяльністю, у зв`язку з чим і уклав з позивачем договір про надання правової допомоги № 42646746 від 01.01.2025 та додаткову угоду № 7858826 від 02.04.2025. Відповідно до акту № 7858826 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 31.03.2025, вартість наданих адвокатом Білецьким Б.М. послуг складає 6 000, 00 грн.
Відповідно до п. 107-111 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
За таких обставин суд вважає розмір витрат на правову допомогу розумним, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а тому зазначені у позовній заяві витрати на професійну правничу (правову) допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 6 000,00 грн.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 7858826 від 04.05.2024 у сумі 33 000 (тридцять три тисячі) грн. 00 коп., з яких:
- сума заборгованості за тілом кредиту 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.;
- сума заборгованості за відсотками 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп.;
- сума заборгованості за пенею 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ;

- відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Іван ПОСОХОВ