ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/3264/23 Номер провадження 22-ц/814/1470/25Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря: Ракович Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гадяцької міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати право власності на самочинно збудований гараж № НОМЕР_1 площею 17,1 кв.м., визначений у технічному паспорті літерою А-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а, гараж № НОМЕР_1 .

Позов обґрунтовував тим, що протягом 2008 року він самочинно збудував гараж, без отримання на те дозволу.

Під час проведення будівельних робіт, були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми.

19 червня 2019 року КП «Контур» було проведено технічне обстеження гаража та виготовлено технічний паспорт на гараж (машино-місце) № НОМЕР_1 .

Вказував, що з метою досудового врегулювання, ним було подано заяву до Державного архітектурно-будівельного контролю Гадяцької міської ради щодо прийняття в експлуатацію вказаного гаража, на що 31.08.2023 вих. №01-28/05 було отримано відмову.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2024 року позов залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано недоведеністю позовних вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що надана земельна ділянка використовується за її цільовим призначенням, самочинно збудований гараж не порушує прав інших осіб, технічні рішення, які прийнято при проведенні будівництва відповідають державним будівельним вимогам та забезпечують подальше їх використання за своїм призначенням.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 на підставі рішення від 11.03.2010 р. 43 сесії 5 скликання Гадяцької міської ради є власником земельної ділянки площею 0.0020 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 .

За даними технічного паспорту виготовленого КП «Контур» гараж № НОМЕР_1 розміщений за адресою: АДРЕСА_1 .

З витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електричної системи у сфері будівництва ВІД 13.09.2022 адреса гаражу за адресою: АДРЕСА_1 не присвоювалася (а.с. 34-36).

31 серпня 2023 року відділом ДАБК Гадяцької міської ради Каменка С.М. було проінформовано про порядок прийняття в експлуатацію самочинно збудованого гаража.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано будь яких даних про те, ким, коли і на якій підставі збудовано гараж.

Суд зазначив, що саме по собі право власності на земельну ділянку під гаражем, який знаходиться в занедбаному стані і не відомо ким, коли і на якій правовій підставі був збудований, не дає підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на самочинне будівництво.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. ст. 90, 95 Земельного кодексу України власники та користувачі земельних ділянок мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Відповідно до ч. 1 ст.102-1 Земельного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

У п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

Судом встановлено, що спірний гараж збудовано позивачем без будь яких дозвільних документів на земельній дільниці, яка у встановленому законом порядку не була йому відведена на час будівництва у 2008 році.

Фактичним єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики є технічний паспорт на гараж, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Як вбачається з копії звіту про проведення технічного обстеження будівлі гаражу АДРЕСА_2 гараж знаходиться у занедбаному стані: покрівля вкрита хмелем, захисне покриття воріт зруйновано через корозію, відсутнє вимощення, наявна руйнація цегляної кладки через замокання стіни. Зважаючи на такий стан приміщення суд критично відноситься до вказаного звіту в частині безпечності та надійної експлуатації. Занедбаність гаражу та його технічний стан через побиту покрівлю та осипання стін може впливати на права та обов`язки інших осіб, чиї гаражі та приміщення межують з гаражем ОСОБА_1 і які не залучені позивачем до участі в справі.

Вказаний звіт також не містить даних про наявність угоди між замовником та виконавцем на його виготовлення, тому за яких обставин і на чиє прохання він був виготовлений у м. Бахмут, де на час його складання точилися бойові дії, невідомо.

Також ОСОБА_2 не надав висновок відділу архітектури, будівництва та житлово комунального господарства на предмет визначення відповідності забудови генеральному плану міста, оскільки без визначення головним архітектором міста місця для будівництва гаража, може бути порушено план забудови міста і гараж може знаходитись на місці запланованих інших об`єктів будівництва, об`єктів критичної інфраструктури іт.п., що теж може порушувати права і свободи, як фізичних, так і юридичних осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що самочинно збудований гараж не порушує прав інших осіб, технічні рішення, які прийнято при проведенні будівництва відповідають державним будівельним вимогам та забезпечують подальше їх використання за своїм призначенням, не заслуговують на увагу, оскільки не є визначальним при визнанні права власності на об`єкт нерухомості.

Порядок введення в експлуатацію нерухомого майна визначено законодавством, що позивачем не було дотримано.

Рішення про відмову в прийнятті в експлуатацію спірного майна уповноваженим органом не приймалось, а лист №01-28/05 від 31.08.2023 відділу ДАБК Гадяцької міської ради має лише інформативний характер про що у ньому і зазначено.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що збудований гараж, в експлуатацію не приймався. Позивач не надав до суду доказів того, що питання щодо відповідності виконання будівельних робіт з будівництва гаража, були предметом розгляду компетентного державного органу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2025 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль