14.08.25 Справа № 2-235/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Надич В.В.,

скаржник ОСОБА_1 - не з`явилась,

представник скаржника ОСОБА_2 - не з`явилась,

представник стягувача АТ «Державний

ощадний банк України» Кудактіна О.І. - не з`явилась,

представник Березанського відділу ДВС у

Миколаївському районі Миколаївської області

Південного міжрегіонального

управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Березанського відділу Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),-

в с т а н о в и в:

24 червня 2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Березанського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (надалі - Березанський відділ ДВС) .

В обґрунтування скарги зазначав, що 18 жовтня 2010 року Березанським районним судом видано виконавчий лист №2-235/10 про звернення стягнення на іпотечне майно ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки №7231 від 11.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Березанського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2537, а саме житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , на користь ПАТ «Державний ощадний банк України».

На підставі вказаного виконавчого листа Березанським відділом державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було відкрито три виконавчі провадження, в межах яких було накладено арешт на іпотечне майно ОСОБА_3 , а саме житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 :

- постанова про накладення арешту №10887221 від 01.03.2011р. у виконавчому провадженні № 23982589 від 27.01.2011р., постановою від 21.11.2011р. виконавчий документ повернуто стягувачу;

- постанова про накладення арешту № 11981023 від 19.12.2011р. у виконавчому провадженні № 30421949 від 19.12.2011р., 27.11.2012 р. постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу;

- постанова про арешт майна № 13399020 від 18.12.2012р. у виконавчому провадженні № 35725522 від 18.12.2012р., постановою від 12.11.2013р. виконавчий документ повернуто стягувачу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_3 померла.

У подальшому ОСОБА_1 , як правонаступником боржника ОСОБА_3 , було виконано всі зобов`язання та всі умови кредитного договору у повному обсязі, у зв`язку з чим дія іпотечного договору №2537 від 11.10.2007 року припинена.

При зверненні до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті дружини ОСОБА_3 заявнику було відмовлено у оформленні спадкових прав у зв`язку з наявністю арештів на спадковий житловий будинок.

06.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Березанського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області про зняття арешту із нерухомого майна. Однак, йому було повідомлено, що зняти арешт з майна боржника не виявляється можливим, оскільки виконавчі провадження знищені, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Наявність арешту чинить заявнику перешкоди у здійсненні своїх прав, так як він не може отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно; підстав для продовження обтяження на майно не має, у зв`язку з відсутністю заборгованості, що підтверджується довідкою АТ «Державний ощадний банк України».

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Березанський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області зняти арешти з житлового будинку в АДРЕСА_1 , за такими номерами: № 10887221 від 01.03.2011р., № 11981023 від 19.12.2011р., № 13399020 від 18.12.2012р., які накладені постановами Березанського відділу ДВС.

Ухвалою суду від 04 липня 2025 року скаргу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду скарги по суті з викликом сторін.

У судове засідання заявник та його представник не з`явилися, заявник ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав (а.с.33).

Представник стягувача АТ «Державний ощадний банк України» Кудактіна О.І. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.20).

Представники Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився та не повідомив причину неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2010 року у справі №2-235/10 задоволено позовні вимоги прокурора Березанського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Філії - Березанського відділення №3162 ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на іпотечне майно; зокрема, звернуто стягнення на іпотечне майно ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки №7231 від 11 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2537, а саме на житловий будинок в АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_3 на праві власності, зареєстрований в Березанській філії ММБТІ за №11063260.

За даним рішенням 29 жовтня 2010 року видано виконавчий лист №2-235/10 про звернення стягнення на іпотечне майно ОСОБА_3 .

На підставі вказаного виконавчого листа Березанським відділом державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було відкрито три виконавчі провадження, в межах яких було накладено арешт на іпотечне майно ОСОБА_3 , а саме житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 :

- постанова про накладення арешту №10887221 від 01.03.2011р. у виконавчому провадженні № 23982589 від 27.01.2011р., постановою від 21.11.2011р. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відмовою стягувача залишити за собою непродане майно (а.с.21) ;

- постанова про накладення арешту № 11981023 від 19.12.2011р. у виконавчому провадженні № 30421949 від 19.12.2011р., 27.11.2012 р. постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відмовою стягувача залишити за собою непродане майно (а.с.8) ;

- постанова про арешт майна № 13399020 від 18.12.2012р. у виконавчому провадженні № 35725522 від 18.12.2012р., постановою від 12.11.2013р. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відмовою стягувача залишити за собою непродане майно (а.с.22).

Вказані обставини підтверджуються інформацією Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області від 06.05.2025 року, витягом з Автоматизованої системи виконавчого провадження та постановами про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.21-22, 29).

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_3 померла, і після її смерті заведено спадкову справу №83/2016 (а.с.5,7).

Заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 .

На підставі ухвали Березанського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2020 року у справі № 469/391/18 (6/469/3/20) за заявою ПАТ "Державний ощадний банк України" про заміну сторони у виконавчому провадженні, ОСОБА_1 , як правонаступник боржника ОСОБА_3 , є боржником у виконавчому провадженні з виконанню виконавчого листа №2-235/10, виданого Березанським районним судом Миколаївської області на підставі рішення від 18 жовтня 2010 року, про звернення стягнення на іпотечне майно ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки №7231 від 11 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі №2537, а саме житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , стягувачем за яким є ПАТ "Державний ощадний банк України" (а.с.27-28).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не

реалізоване під час виконання рішення.

За вимогами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» регулює випадки, коли арешт з майна та коштів боржника знімається постановою державного виконавця чи постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Частиною четвертою цієї статті передбачено вичерпний перелік підстав для зняття арешту у виконавчому провадженні, що перебуває на виконанні, і повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, не є такою підставою.

Частиною п`ятої наведеної статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відмови стягувача залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що виконавчий документ - виконавчий лист №2-235/10, виданий Березанським районним судом Миколаївської області на підставі рішення від 18 жовтня 2010 року, про звернення стягнення на іпотечне майно ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки №7231 від 11 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі №2537, а саме житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , на підставі постанов державного виконавця від 21.11.2011 року, 27.11.2012 року та 12.11.2013 року повертався стягувачу АТ "Державний ощадний банк України" на підставі п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, на момент повернення виконавчого листа стягувачу, у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

А відтак дії державного виконавця є правильними.

Станом на 24 червня 2025 року - день звернення ОСОБА_1 зі скаргою до суду, виконавчий лист на виконанні не перебував.

Як вбачається з відповіді Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06 травня 2025 року, виконавчі провадження № 23982589, №30421949 та №35725522 знищені у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання (а.с.8).

Відповідно до повідомлення АТ "Державний ощадний банк України" №67 від 20.05.2025 року у зв`язку з виконанням ОСОБА_1 всіх зобов`язань та всіх умов кредитного договору в повному обсязі та припинення Іпотечного договору №2537 від 11 жовтня 2007 року, банк не заперечує проти припинення обтяження (заборони) та іншого речового права (іпотеки) на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.9).

Згідно результатів пошуку за даними АСВП незавершені виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні.

Отже, вчинення будь-яких дій державним виконавцем за межами виконавчого провадження є неможливим, тому збереження більше 12 років арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання виконавчого документа, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання виконавчого документа, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.

Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 липня 2023 року у справі №761/687/14 (провадження №61-5887св23).

Виконавцем не доведено суду підстав збереження арешту, накладеного на майно боржника у 2011-2012 роках (наявність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також будь-які відомості стосовно рішення про стягнення виконавчого збору).

Отже, наведене свідчить про відсутність з боку стягувача АТ "Державний ощадний банк України" претензій до боржника ОСОБА_1 (правонаступника боржника ОСОБА_3 ) з виконання виконавчого листа №2-235/10 від 18 жовтня 2010 року про звернення стягнення на іпотечне майно ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки №7231 від 11 жовтня 2007 року та є підставою для скасування наявного арешту щодо майна останньої.

Разом з тим, вимога про зобов`язання зняти арешт саме державного виконавця задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зняття арешту, накладеного постановами державного виконавця від 01.03.2011 р. у виконавчому провадженні № 23982589, від 19.12.2011р. у виконавчому провадженні № 30421949 та від 18.12.2012р. у виконавчому провадженні № 35725522, на житловий будинок в АДРЕСА_1 ,

За таких обставин, скарга підлягає частковому задоволенню

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.258-261, 447-452 ЦПК України, суд - п о с т а н о в и в:

Скаргу задовольнити частково.

Зняти арешт на нерухоме майно - житловий будинок в АДРЕСА_1 , накладений постановами державного виконавця Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, записи про обтяження: № 10887221 від 01.03.2011 р., № 11981023 від 19.12.2011р., № 13399020 від 18.12.2012р.

В задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: