Провадження № 2/175/2197/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 серпня 2025 року Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Рожкової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, в якому просив суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за борговими розписками від 12 березня 2021 року, 22 березня 2021 року та 27 березня 2021 року у розмірі 646250 грн. та стягнути з відповідачки понесені судові витрати.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується оголошенням про виклик особи місцезнаходження якої невідоме та трекінгом поштового відправлення №677. Відзиву на позов відповідачка не подавала, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 12 березня 2021 року позивач надав у борг грошові кошти в сумі 5000 гривень ОСОБА_2 під відсотки в розмірі 30% від отриманої суми, з вимогою про повернення в строк до 12 квітня 2021 року, а в разі порушення строків повернення боргу, ОСОБА_2 з 13 квітня 2021 року повинна сплачувати відсотки в розмірі 60% за кожен наступний місяць.

На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачка ОСОБА_2 підписала розписку про те, що отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000 грн.

Крім того, 22 березня 2021 року позивач надав у борг грошові кошти в сумі 9500 гривень ОСОБА_2 під відсотки в розмірі 30% від отриманої суми, з вимогою про повернення в строк до 05 квітня 2021 року, а в разі порушення строків повернення боргу, ОСОБА_2 з 06 квітня 2021 року повинна сплачувати відсотки в розмірі 60% за кожен наступний місяць.

На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачка ОСОБА_2 підписала розписку про те, що отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 9500 грн.

Також, 27 березня 2021 року позивач надав у борг грошові кошти в сумі 13 000 гривень ОСОБА_2 під відсотки в розмірі 30% від отриманої суми, з вимогою про повернення в строк до 12 квітня 2021 року, а в разі порушення строків повернення боргу, ОСОБА_2 з 13 квітня 2021 року повинна сплачувати відсотки в розмірі 60% за кожен наступний місяць.

На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачка ОСОБА_2 підписала розписку про те, що отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 13000 грн.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до розписок від 12 березня 2021 року, 22 березня 2021 року та 27 березня 2021 року ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у загальному розмірі 27500 грн. та зобов`язалася повернути грошові кошти в строк визначений розписками, про що надала власноручно написані розписки.

Однак відповідачкою не виконалися умови зобов`язання у встановлений у розписках строк, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду.

Як слідує зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як вбачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у Постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. Таким чином, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, а отже розписка є не лише фактом укладення договору, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику.

Верховним Судом України у постанові від 18.09.2013 року у справі №6-63цс13, постанові від 11.11.2015 року у справі №6-1967цс15 та постанові від 18.01.2017 року в справі №6-2789цс16, Верховним Судом у постанові по справі №707/2606/16-ц провадження 61-28762св18 від 31.10.2018 року зроблений правовий висновок про те, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Крім того, відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргових документів у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Отже факт знаходження боргового документу - оригіналу розписки про грошове зобов`язання від 06 вересня 2021 року у ОСОБА_1 свідчить про невиконання зі сторони ОСОБА_3 своїх боргових зобов`язань.

В постанові Верховного Суду від 06 серпня 2020 року по справі №607/13993/17 вказано, що досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування ст. 1046, 1047 ЦК України, повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Встановивши, що правовідносини сторін випливають з договору позики, позичальник свої зобов`язання в повному обсязі не виконала, в зазначені строки гроші не повернула, суд дійшов висновку, що виникла заборгованість за договором позики, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості по розпискам про грошове зобов`язання від 12 березня 2021 року, 22 березня 2021 року та 27 березня 2021 року зі сторони ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 . Відповідачка грошові кошти позивачу не повернула, а тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 646250 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 6462 грн. 50 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 16, 527, 536, 545, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223,280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 заборгованість за розписками у розмірі 646250 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 6462,50 грн., а всього стягнути 652712,50 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Озерянська Ж.М.