П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року м. Миколаїв

справа №489/4247/21

провадження №22-ц/812/1092/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шолох Л. М. у приміщенні суду у м. Миколаєві, за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених державних коштів,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

26 лютого 2014 року Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради звернувся до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовував наступним.

Позивач вказував, що ОСОБА_1 з жовтня 2005 року перебувала на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Ленінського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради та отримувала державну допомогу одиноким матерям на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті проведеної перевірки 25 жовтня 2013 року було з`ясовано, що ОСОБА_1 не надала відомості про те, що з січня 2007 року отримувала в ПФУ Ленінського району м. Миколаєва пенсію по втраті годувальника на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із чим виникла переплата державних коштів по виплаті допомоги за період з 01 січня 2007 року по 31 жовтня 2013 року в сумі 22 312,52 грн.

Посилаючись на те, що відповідачка була повідомлена про утворення переплати державних коштів та суму, яку потрібно повернути, але добровільно її не повернула, позивач просив стягнути з неї на його користь державні кошти по виплаті допомоги одиноким матерям в сумі 22 312,52 грн.

Позиція відповідачки в суді першої інстанції

Відповідачка та її представник ОСОБА_2 були обізнані про розгляд справи в Центральному районному суді м.Миколаєва, що випливає з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень та заяв представника відповідачки на адресу суду. Відзиву на позовну заяву та заяви про застосування позовної давності від них не надходило.

Короткий зміст судових рішень

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08 травня 2014 року позов Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради був задоволений. З ОСОБА_1 було стягнуто на користь департаменту 22 312,52 грн допомоги одиноким матерям, вдовам, вдівцям.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 08 травня 2014 року скасовано, а провадження у справі за адміністративним позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради закрито. Роз`яснено позивачу, що спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2021 року справа за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів була направлена до Ленінського районного суду м.Миколаєва для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 07 липня 2021 року справу було передано за підсудністю для розгляду до Центрального районного суду м.Миколаєва.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2025 року позов Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради надміру виплачені державні коштів у вигляді допомоги одиноким матерям у сумі 22 312, 52 грн, а також на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними доказами довів заявлені позовні вимоги, а тому вони підлягають задоволенню. Відповідачка не повідомила орган, який призначає державну соціальну допомогу, про отримання з 2007 року пенсії по втраті годувальника, що відповідно до вимог законодавства є підставою для повернення неправомірно отриманих нею коштів.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свою скаргу, відповідачка зазначала, що рішення суду першої інстанції є помилковим, бо позивачем пропущено строк позовної давності за заявленими вимогами; при подачі заяви про отримання допомоги вона не була попереджена про необхідність повідомлення про отримання пенсії про втрату годувальника; з розрахунком сум, які необхідно повернути, не згодна, бо до нього були внесені рукописні зміни.

Також ОСОБА_1 вказувала на порушення судом норм процесуального права, а саме відсутність у електронній справі позовної заяви з додатками, що унеможливило ознайомлення з матеріалами справи.

Доводи інших учасників справи

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03 жовтня 2005 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району Виконкому Миколаївської міської ради із заявою про призначення всіх видів соціальної допомоги. У цій заяві вона вказала, що попереджена про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної соціальної допомоги (повернення надміру нарахованих коштів) у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї.

Для отримання цих допомог, серед іншого, ОСОБА_1 надала довідку про те, що вона не знаходиться на обліку у органах Пенсійного Фонду України і не отримує пенсію на себе та доньку ОСОБА_3 .

Протоколом Управління праці та соціального захисту населення Ленінського району Виконкому Миколаївської міської ради від 10 листопада 2005 року №477013 відповідачці була призначена допомога на дітей одиноким матерям (удовам, удівцям) на період з 01 квітня 2006 року по 31 січня 2015 року та допомога одиноким матерям (з урахуванням доходів) на період з 01 жовтня 2005 року по 31 березня 2006 року.

Призначення цієї допомоги було подовжено розпорядженнями від 14.04.2006 та 30.11.2006.

У повторних заявах про призначення соціальної допомоги від 06.04.2006 та від 27.11.2006 ОСОБА_1 знову вказувала, що попереджена про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної соціальної допомоги (повернення надміру нарахованих коштів) у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї.

Відповідно до довідки УПФУ в Ленінському районі від 30 жовтня 2013 року №16671/07 ОСОБА_1 з 09 січня 2007 року отримує пенсію в разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання, на 1-го утриманця.

Про отримання зазначеної пенсії ОСОБА_1 позивача не повідомила.

Рішенням Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 21 листопада 2013 року зроблено перерахунок допомоги на дітей одиноким матерям (удовам, удівцям).

Згідно з довідкою від 08 лютого 2014 року №580 та розпорядженнями на перерахунок допомоги від 23.01.2007, 25.01.2008, 23.11.2009, 26.12.2011 переплата державної соціальної допомоги Заїкіній Ю. Л. за період з січня 2007 року до жовтня 2013 року становила 22 312,52 грн (а.с.17-18, 95-98).

09 січня 2014 року відповідачем направлено повідомлення ОСОБА_1 про переплату державної соціальної допомоги у розмірі 22 312,52 грн, у якому запропоновано до 01 березня 2014 року повернути переплачену суму державної допомоги.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з вимогами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з нормами статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновителі, якщо у свідоцтві про народження дитини (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку державним органом реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновителя) дитини. Право на допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) мають вдови та вдівці з дітьми, мати (батько) дітей у разі смерті одного з батьків, шлюб між якими було розірвано до дня смерті, які не одержують на них пенсію в разі втрати годувальника або державну соціальну допомогу.

Відповідно до вимог пунктів 35, 36, 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27 грудня 2001 р., в редакції на час виникнення спірних правовідносин, удови та вдівці для призначення соціальної допомоги, серед іншого, подають копію свідоцтва про смерть одного з подружжя та довідку про те, що вони не одержують на дітей пенсію в разі втрати годувальника або соціальну пенсію.

Допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації та професійно-технічних навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо).

Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частини перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними доказами довів заявлені позовні вимоги, а тому вони підлягають задоволенню. Відповідачка не повідомила орган, який призначає державну соціальну допомогу, про отримання з 2007 року пенсії по втраті годувальника, що відповідно до вимог законодавства є підставою для повернення неправомірно отриманих нею коштів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачка має повернути позивачу безпідставно отримані кошти допомоги одинокій матері у сумі 22 312,52 грн, оскільки вона була недобросовісною при отриманні соціальної допомоги, а саме приховала факт отримання нею пенсії.

Посилання відповідачки на те, що вона не була попереджена про необхідність повідомлення про отримання пенсії про втрату годувальника, колегія суддів вважає безпідставними. Досліджені судом заяви про призначення всіх видів соціальної допомоги свідчать, що ОСОБА_1 було попереджено про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної соціальної допомоги (повернення надміру нарахованих коштів) у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї. Крім того, про таку обізнаність свідчить подана відповідачкою довідка управління Пенсійного Фонду України від 07.11.2005, яка містить дані про те, що відповідачка не отримує пенсію на себе та дитину. Системний аналіз зазначеного доводить, що ОСОБА_1 була поінформована про те, що вона могла отримувати допомогу одиноким матерям у випадку неотримання пенсії в разі втрати годувальника і, що вона мала повідомити Департамент в разі отримання такої пенсії.

Твердження відповідачки про те, що вона незгодна з розрахунком суми допомоги, яка підлягає поверненню, бо до нього внесені рукописні зміни, колегія суддів відхиляє, бо сума, яка підлягає поверненню відповідачкою, підтверджується також розпорядженнями на перерахунок допомоги від 23.01.2007, 25.01.2008, 23.11.2009, 26.12.2011.

Що стосується посилання відповідачки на пропуск позивачем строку позовної давності, то воно є необґрунтованим. По-перше, відповідачка та її представник, які були обізнані про розгляд справи у суді першої інстанції, заяви про застосування позовної давності не подавали, по-друге, цей строк пропущено не було, оскільки позивач звернувся до суду з позовом у межах позовної давності, а саме з моменту, коли довідався про порушене право.

Доводи відповідачки про те, що суд першої інстанції порушив її права на ознайомлення з матеріалами справи, бо у електронній справі відсутні позовна заява з додатками, є безпідставними, оскільки у електронній справі наявні позовна заява та додатки. До того ж, представник відповідачки ОСОБА_2 15 лютого 2021 року ознайомлювався зі справою у паперовому вигляді та зробив копії документів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення зміні або скасуванню не підлягає, оскільки є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 15 серпня 2025 року.