Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/9265/24
Провадження №2/552/771/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.08.2025 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їх представники:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Ясниська Олена Олексіївна,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.2003 р. до 28.07.2020 р.

Рішенням Київського районного суду м. Полтава від 25.06.2020 року, яке набрало законної сили 28.07.2020 р., шлюб між сторонами розірвано.

Від вказаного шлюбу сторони мають спільних дітей, 23.06.2007 та 11.12.2013 р. н

В період перебування позивача у шлюбі з відповідачем сторонами було придбано житловий будинок в АДРЕСА_1 . Право власності оформлено на відповідача.

За вказаною адресою розташовано: А-1 - житловий будинок, житловою площею 26,7 кв. м., загальною площею 53,7 кв. м., Б - сарай, б сарай, В - вбиральня, Г- сарай, а2 - погріб, №1 огорожа, № 2 колодязь питний.

Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,0405 га, кадастровий номер :11:001:0430, державна реєстрація права власності на яку не проводилась.

Згідно норм ст. ст. 60, 61 СК України вказаний житловий будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

Сторони фактично не проживають разом з 2018 року. З того часу діти проживають з позивачем та перебувають на повному її утриманні. Відповідач виїхав за межі України і життям дітей не цікавиться.

06.12.2023 року Київським районним судом м. Полтави у справі №552/5380/23 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття починаючи з 13.09.2023 року.

З Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП станом на 31.10.2024 року вбачається, що заборгованість становить 65919,20 грн.

Донька сторін з вересня 2023 року навчається у Коледжі, оплату за її навчання здійснює теж позивач.

Утримує житло за адресою АДРЕСА_1 теж виключно позивач, саме вона оплачує комунальні послуги за житло.

Таким чином, оскільки відповідач починаючи з 2018 року не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся і продовжує ухилятися від участі в утриманні дітей, саме позивач утримує спірне майно, здійснює ремонт, сплачує комунальні послуги, крім того двоє дітей сторін проживають у вказаному житлі з позивачем, а відповідач жодним чином не забезпечує їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, не сплачує аліменти на утримання дітей, а заходи державного виконавця на стягнення боргу безрезультатні, позивач вважає, що наявні підстави відступити від засади рівності часток подружжя за вищевказаних обставин, що мають істотне значення.

Тому позивач просила суд визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 . У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 1/3 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 02 січня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не надав.

Ухвалою суду від 13 березня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у Державної прикордонної служби відомості про перетин державного кордону відповідачем. Також даною ухвалою задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання та допит свідків (а.с. 89).

Судом також задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.

З іншими заявами по суті справи та клопотаннями сторони до суду не звертались.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позов підтримали в повному обсязі. При цьому посилались на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив. З заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який в судове засідання не з`явився.

Заслухавши позивача та її представника, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 04 жовтня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 червня 2020 року у справі №552/1866/20 (а.с. 12).

В подальшому у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_5 ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 27 вересня 2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 14).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18 серпня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М., ОСОБА_2 придбав у власність 3/4 частки будинку з відповідною часткою господарських будівель, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому як вбачається зі змісту вказаного договору купівлі-продажу, укладаючи договір покупець ОСОБА_2 діяв зі згоди дружини ОСОБА_4 (а.с. 15-16).

Також відповідно до договору купівлі-продажу від 18 серпня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Тимошенко С.М., ОСОБА_2 придбав у власність 1/4 частки будинку з відповідною часткою господарських будівель, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, укладаючи договір, покупець ОСОБА_2 діяв зі згоди дружини ОСОБА_4 (а.с. 17-18).

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частин першої, другої, третьої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц, провадження № 14-712 цс 19 звернула увагу на те, що положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

На час розгляду справи зазначені вище договори є чинними, вони не скасовані, не розірвані та не визнані недійсними.

На підставі викладеного судом встановлено, що хоча згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 18 серпня 2014 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М., та договору купівлі-продажу, посвідченого 18 серпня 2014 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Тимошенко С.М., покупцем був ОСОБА_2 , житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Рішенням позачергової 24-ї сесії Полтавської міської ради 8-го скликання від 10 березня 2023 року назву вулиці Опитна у м. Полтаві змінено на вул. Дослідна.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно частин 2 та 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

При цьому будь-яких доказів, якими б підтверджувався факт, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, позивач до матеріалів справи не додала.

Як роз`яснив Верховний Суд в Постанові від 27 грудня 2019 року у справі № 297/2837/17, провадження № 61-7846св19, проживання дітей з позивачем, з огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини та положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя.

Тому та обставина, що після розірвання шлюбу між сторонами діти залишилися проживати з позивачем, сама по собі не може бути підставою для відходження від засад рівності часток подружжя.

Долученими до матеріалів справи доказами підтверджується факт наявності заборгованості ОСОБА_2 по аліментам за період з вересня 2023 року по жовтень 2024 року (а.с.36).

При цьому факт наявності заборгованості по аліментам сам по собі не є доказом ухилення відповідача від участі в утриманні дитини (дітей), оскільки ухилення від утримання передбачає свідому винну поведінку особи, спрямовану на невиконання свого обов`язку.

З відомостей, наданих Державною прикордонною службою на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що 26 листопада 2020 року ОСОБА_2 виїхав за межі України.

Вказана обставина, тобто виїзд за межі України, не звільняє його від обов`язку з утримання дітей, але надає підстави для доведення під час розгляду справи про поділ майна подружжя тієї обставини, що він обізнаний про видачу судом судового наказу про стягнення з нього аліментів та про звернення такого судового наказу на примусове виконання.

Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна, позивачем не доведено.

Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна.

У зв`язку з поділом майна подружжя необхідно визначити і частку другого співвласника - ОСОБА_2 , а саме 1/2 частину у праві спільної власності.

Позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

відповідач ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 18.08.2025 року.

Головуючий О.А. Самсонова