г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3219/25
Номер провадження 2/213/1506/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Алексєєва О.В., за участі секретаря судового засідання Довгої А.В., розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №3 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №213/3219/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, в якому посилається на те, що 15 квітня 2024 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", та відповідачкою було укладено договір

№7791915 шляхом підписання його електронним підписом (одноразовим ідентифікатором). Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту. Однак відповідачка свої зобов`язання по поверненню коштів не виконала, у зв`язку із чим на даний час утворилася заборгованість в розмірі 34 669,62 грн. Просить суд, стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитним договором, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн.

Процесуальні дії у справі.

09 червня 2025 року позовна заява надійшла до суду.

12 червня 2025 року судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки.

12 червня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

У судове засідання сторони не викликалися. Позивач не надав заперечення проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач відзив не направила.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Відповідно до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду цієї справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Фактичні обставини, встановлені судом.

15 квітня 2024 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір про надання споживчого кредиту №7791915, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит на споживчі (особисті) потреби. Сума кредиту- 10 000,00 грн. Строк кредиту - 363 дні. Стандартна процентна ставка - 2,20%, знижена процентна ставка - 2,09%, якщо споживач до 26 квітня 2024 року або протягом трьох днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти не менше суми першого платежу, визначеного графіком. Загальні витрати за договором складають 79 860,00 грн. Кошти перераховуються на карту № НОМЕР_1 .

Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами.

Також, 17 квітня 2024 року укладена додаткова угода до договору, де сторони домовились про збільшення суми кредиту на 2 000,00 грн.

Як видно із довідки ТзОВ "ПЕЙТЕК" від 29 січня 2025 року, 15 квітня 2024 року ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перераховано 10 000,00 грн на маску картку № НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки ТзОВ "ФК" КОНТРАКТОВИЙ ДІМ" від 28 січня 2025 року 17 квітня 2024 року відповідачці перераховано 2 000,00 грн в межах кредитного договору №7791915.

27 січня 2025 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу №27.01/25-Ф, за умовами якого ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» належні йому права грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. До фактора переходять права клієнта як первісного кредитора за кредитними договорами в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №7791915 від 15 квітня 2024 року на загальну суму 34 669,62 грн.

Позивачем надано розрахунок заборгованості, здійснений ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», відповідно до якого заборгованість за договором №7791915 становить 34 669,62 грн, з яких: 7 203,40 грн заборгованість за кредитом, 8 121,33 грн заборгованість за відсотками за перший день користування кредитом, 22 166,22 грн заборгованість за відсотками (на дату продажу), заборгованість за пенею та штрафом - 5 300,00 грн.

Згідно з розрахунком позивача станом на 26 травня 2025 року загальна заборгованість за кредитним договором №7791915 становить 34 669,62 грн, з яких: 7 203,40 грн заборгованість за кредитом, 8 121,33 грн заборгованість за відсотками за перший день користування кредитом, 22 166,22 грн заборгованість за відсотками (на дату продажу), заборгованість за пенею та штрафом - 5 300,00 грн.

Після набуття права вимоги позивачем не здійснювалися нарахування за кредитним договором.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення електронного кредитного договору з відповідачем та порушення нею взятих на себе зобов`язань.

Відповідач порушила умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачувала, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі не надала.

Проте, суд зазначає, що кредитний договір укладено 15 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому встановлення у кредитному договорі процентної ставки у розмірі 2,20% в день не відповідає вимогам частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення договору.

Отже, передбачена у заявці, що є невід`ємною частиною укладеного між сторонами договору, умова щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 2,20% згідно із ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи із встановленої ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %.

Так, розмір процентів, що мав сплачуватися відповідачем щоденно за користування кредитом за 15 квітня 2024 року та 16 квітня 2024 року становить: 10 000,00 грн х 1% = 100,00 грн. Отже, 100,00 х 2 = 200,00 грн.

Розмір заборгованості за процентами за період з 17 квітня 2024 року по 15 травня 2024 року становить: 12 000,00 грн х 1% = 120,00 грн. Отже 120,00 грн х 29 = 3 480,00 грн.

Розмір заборгованості за процентами за період з 16 травня 2024 року по 24 травня 2024 року становить: 11 400,00 грн х 1% = 140,00 грн. Отже 140,00 грн х 9 = 1 260,00 грн.

Розмір заборгованості за процентами за період з 25 травня 2024 року по 02 вересня 2024 року становить: 10 898,40 грн х 1% = 108,98 грн. Отже 108,98 грн х 101 = 11 006,98 грн.

Тому позовні вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню.

Окрім того, стягнення неустойки (заборгованість за пенею та/або штрафами) у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 150,38 грн, що складається із: заборгованості за кредитом 7 203,40 грн, заборгованості за процентами 15 946,98 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 617,54 грн.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 13 000,00 грн, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно із ч. 4 ст. 133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду відповідні документи, а саме: договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги, укладений 02 липня 2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО; заявка на надання юридичної допомоги №197 від 01 квітня 2025 року; витяг з акту №9 від 30 квітня 2025 року про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2025 року.

Так, із витягу з акту №9 про надання юридичної допомоги видно, що ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло від Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» такі послуги: надання усної консультації - 4 000,00 грн (2 год); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 9 000,00 грн (3 год).

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Суд зауважує, що даний спір є спором незначної складності, оскільки спірні правовідносини регулюються загальними нормами ЦК України, а постанови Верховного Суду містять висновки в схожих правовідносинах, тому суд вважає, що надання консультацій та підготовка процесуальних документів по даній цивільній справі не передбачала для адвокатського об`єднання дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а також значного часу для їх вивчення.

Відтак, витрати позивача на загальну суму 13 000,00 грн не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку з наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги.

З огляду на викладене, а також часткового задоволення позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу на суму 4 674,20 грн, зважаючи на незначну складність справи, ціну позову, обсяг та час наданої адвокатом правничої допомоги у даній справі, а також кількість подібних позовів, що на думку суду є розумним та справедливим в межах цієї справи.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, ч.1 ст.141, 263, 265, 274-279, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" заборгованість за кредитним договором

№7791915 від 15 квітня 2024 року в розмірі 23 150 (двадцять три тисячі сто п`ятдесят) грн 38 коп., що складається із: заборгованості за кредитом 7 203,40 грн, заборгованості за процентами 15 946,98 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" витрати зі сплати судового збору у розмірі

1 617,54 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 674,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", , адреса: вул. Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного судового рішення 18 серпня 2025 року.

Суддя О.В. Алексєєв