Справа № 577/5637/24
Провадження № 2/577/966/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Рідзевської І.О.

з участю секретаря судового засідання Олійник В.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ПАС «СК «АРКС» про визнання безпідставності набуття грошових коштів та зобов`язання повернути безпідставно набуті грошові кошти,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати безпідставним набуття грошових коштів у розмірі 20000 доларів СШП, що були передані відповідачу, як позадоговірне відшкодування шкоди за дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 28.04.2019 року в м. Конотоп; зобов`язати відповідача повернути - стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в сумі 20000 доларів США; стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28.04.2019 року у м. Конотоп, Сумської області сталося ДТП за участю автомобілів Фольксваген ( НОМЕР_1 ) та Мерседес ( НОМЕР_2 ). У результаті розгляду справи судом, його дружину ОСОБА_5 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124,122-4 КУпАП. У той же час, вони з постраждалою у ДТП стороною ОСОБА_6 та ОСОБА_2 дійшли згоди у врегулюванні спору шляхом відшкодування збитків, завданих ДТП. ОСОБА_2 вимагав відшкодування 20 тисяч доларів США. На виконання даних вимог, ними було виплачено постраждалій стороні 20 тисяч доларів США двома частинами у готівковій формі. 13.05.2019 року вони виплатили 17 тисяч доларів США, а 01.12.2019 року 3 тисячі доларів США. Про що ОСОБА_2 було написано відповідні розписки про отримання вказаних коштів. В червні 2023 року на адресу проживання ОСОБА_5 надійшов лист із регресною вимогою про відшкодування збитків від 09.06.2023 №5437/18/ЦВ від АТ «СК АРКС». У відповідності до вищезазначеної регресної вимоги було встановлено вимогу компенсації в порядку регресу витрати АТ «СК АРКС» у розмірі 659 848 грн. 17 коп. У відповідності до платіжного доручення №565008 від 30.05.2019 року, доданого до регресної вимоги, на особовий рахунок ОСОБА_6 , як потерпілої сторони, було перераховано страхове відшкодування згідно акту №АХА22469197, тобто після отримання потерпілою стороною 85% суми відшкодування від винуватця ДТП, і досягнення домовленості про строки та суму повного та остаточного відшкодування збитків. Отже, потерпіла сторона, маючи можливість повідомити страхову компанію про позадоговірне, деліктне відшкодування та досягнуті домовленості із винною стороною, не вчинили жодних дій, щоб уникнути неправомірного подвійного відшкодування шкоди. 28.06.2023 року ОСОБА_5 було направлено відповідь на регресну вимогу, в якій визнано регресну вимогу такою, що не підлягає виконанню.

30.01.2024 року надійшов лист від Страхової компанії «АРКС», в якому зазначено, що страхова компанія не відкликатиме свою регресну вимогу, та те, що вони провадитимуть заходи, з метою з`ясування та підтвердження наданих у листі ОСОБА_5 та адвокатському запиті обставин (щодо отримання ОСОБА_2 20 тисяч доларів США компенсації у позадоговірному порядку від ОСОБА_4 ). Також зазначено, що про результати здійснених заходів вони повідомлять письмово. Станом на дату звернення до суду відповідь так і не надійшла. Сторона позивача зверталась до відповідача з метою врегулювання питання про повернення грошових коштів у розмірі 20 тисяч доларів США у позасудовому порядку шляхом направлення поштового листа на єдину відому позивачеві адресу. У той же час, жодної відповіді від сторони відповідача позивачем отримано не було, що змусило звернутись до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували з підстав викладених у заяві про перегляд заочного рішення. Зазначивши, що дійсно 28.04.2019 року у м. Конотоп, Сумської області сталося ДТП за участю автомобілів Фольксваген ( НОМЕР_1 ) та Мерседес ( НОМЕР_2 ). ОСОБА_5 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124,122-4 КУпАП. Відповідач наголошував, що в результаті ДТП він травмував руку, його дружина та син також отримали тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вони зверталися до лікарів. Після ДТП до ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_5 та запропонував добровільно відшкодувати заподіяні ДТП збитки в сумі 20 000 доларів США, що включало в собі відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди, на що він погодився. Саме тому ОСОБА_7 відповідно до розписки передав йому 13.05.2019 року - 17000 доларів США та 01.12.2019 року ще 3000 доларів США. Відповідно до рахунку № НОМЕР_3 від 11.05.2019 року СП у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц» вартість ремонту автомобіля «Мерседес Бенц», рік випуск 2014 становить 1 171 504,76 грн. Власниця автомобілю ОСОБА_6 звернулася до страхової компанії «АРКС» та отримала страхове відшкодування. Про вказаний факт, ОСОБА_2 повідомляв подружжя ОСОБА_8 . Враховуючи викладені обставини, вважати грошові кошти передані йому ОСОБА_5 безпідставно набутим майном підстав не має.

Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «АРСК» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в установленому законом порядку (а.с.141).

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Одним із загальних засад цивільного законодавства, закріплених пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, є справедливість, добросовісність та розумність.

Судом встановлено та не заперечується всіма учасниками процесу, що згідно з довідкою про ДТП виданою НПУ 28.04.2019 року о 19:50 в м. Конотоп по вул. Ген. Тхора сталося ДТП за участі автомобіля «Фольксваген» д.н.з НОМЕР_1 належний ОСОБА_4 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 належний ОСОБА_9 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_5 порушила п.13.1 , п.2.1, п.2,10а ПДР України (а.с.13-16).

Відповідно до розрахунку № 21191756 від 11.05.2019 року виданого СП у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес Бенц», рік випуск 2014 становить 1 171 504,76 грн.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що враховуючи що відповідно до статей 386, 395,396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюється також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором( речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди завданої цьому майну.

Як вбачається з розписки від 13.05.2019 року написаної ОСОБА_2 , вбачається, що останній отримав від ОСОБА_4 17 000 доларів США відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП, яке сталось 28.04.2019 року (а.с.32).

Відповідно до розписки від 01.12.2019 року, написаної ОСОБА_2 , вбачається, що останній отримав від ОСОБА_4 3000 доларів США відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП, яке сталось 28.04.2019 року (а.с.35).

Зазначені обставини підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка розповіла про обставини ДТП, зіткнення автомобілів, отримання ОСОБА_2 нею та їх сином тілесних ушкоджень. Підтвердила факт передачі ОСОБА_4 20000 доларів США за спричинену шкоду внаслідок ДТП, зазначивши, що ОСОБА_4 максимально бажав залагодити ситуацію і сам запропонував грошові кошти. Зазначила, що її чоловік повідомляв родину ОСОБА_8 про те, що вона звернулася до страхової компанії.

Судом також встановлено, що відповідно до платіжного доручення №565008 від 30.05.2019 року ПАТ «СК «АРКС» виплатила ОСОБА_6 736 223,17 грн. страхового відшкодування згідно акту № АХА 2469197 від 29.05.2019 року (а.с.17,19-27).

АТ «СК «АРКС» звернулася до ОСОБА_5 з регресною вимогою № 5434/18ЦВ від 09.06.2023 року, в якій прохає ОСОБА_5 компенсувати в порядку регресу витрати ПАТ «СК «АРАКС» в розмірі 656 848,17 грн. (а.с.11-12).

У відповідь на регресну вимогу № 5434/18ЦВ від 09.06.2023 ОСОБА_5 повідомила про те, що 13.05.2019 року ОСОБА_2 , на підставі домовленості про відшкодування збитків завданих ДТП отримав від ОСОБА_10 17 тисяч доларів США, а також 01.12.2019 року ще 3 тисячі доларів США, про що відповідно написав розписки. Визнано регресну вимогу такою, що не підлягає виконанню (а.с.29-31).

Листом від 27.06.2023 року ОСОБА_11 повідомив ПАТ «СК «АРСК» про те, що вона була свідком передачі 13.05.2019 року ОСОБА_4 - ОСОБА_2 17 тисяч доларів США відшкодування завданої шкоди автомобілю «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яке сталось 28.04.2019 року, при цьому ОСОБА_2 написав розписку про отримання вказаних грошей (а.с.33)

Листом від 28.06.2023 року ОСОБА_12 повідомив ПАТ «СК «АРСК» про те, що він був свідком передачі під розписку13.05.2019 року ОСОБА_2 17 тисяч доларів США та 01.12.2019 року ще 3 тисячі доларів США ОСОБА_4 , як відшкодування завданій шкоди автомобілю «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яке сталось 28.04.2019 року (а.с.34).

Адвокатом в порядку ст.20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на адресу ПАТ «СК «АРСК» направлялися адвокатські запити від 02.01.2024 року №1 та від 27.06.2024 року № 1, в яких просив повідомити про рішення щодо відкликання регресної вимоги адресованої ОСОБА_5 та перевірку обставин викладених нею в листі від 28.06.2023 року (а.с.36-49, 53-54).

У відповіді на адвокатський запит ПАТ «СК «АРСК» зазначило, що право вимоги закріплене Законом та гарантоване Конституцією України. Закон не передбачає встановлення обмежень чи вимог щодо відкликання регресної вимоги, в тому числі без права повторного пред`явлення. Це є законним правом ПАТ «СК «АРСК» та не може бути порушене. Таким чином, рішення щодо відмови від реалізації права вимоги ОСОБА_5 може бути прийнято тільки у випадку підтвердження обставин, викладених у листі від 28.06.2023 року (а.с.50-51, 55).

Відповідно до статі 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, в контексті ст.22, 1166 ЦК України фізична особа який завдана матеріальна шкода має право на її відшкодування у повному обсязі.

Відповідно до правил ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність уразі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Враховуючи те, що вина позивача у скоєнні ДТП доведена у судовому порядку, тому між ним та ОСОБА_2 виникли правовідносини з деліктних зобов`язань.

Досліджуючи природу розписки, наданої ОСОБА_4 ОСОБА_2 , вбачається факт отримання потерпілим коштів в рахунок погашення пошкоджень автомобілю «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 завданих у результаті скоєної 28.04.2019 року ДТП з вини ОСОБА_5 .

Отже, у даному випадку грошові кошти передані позивачем, а відповідачем отримані у зв`язку з виникненням між ними деліктного зобов`язання

В якості нормативно-правового обґрунтування сторона позивача посилається на положення ст. 1212 ЦК України, зазначаючи, що отримані кошти є безпідставно набутим майно, однак такі доводи жодним чином не узгоджуються з положеннями чинного законодавства.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання. Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-3090цс15, кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2)набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Таким чином, обов`язковою умовою застосування положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України є встановлення судом абсолютної безпідставності набуття відповідачем майна, однак, в даному випадку, грошові кошти позивачем передані, а відповідачем отримані у зв`язку з виникненням між ними деліктного зобов`язання. Крім того, жодним нормативно-правовим актом не передбачено повернення майна, набутого потерпілим на підставі виконання іншою стороною свого обов`язку з відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ч. 2 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті інше майно, якщо це встановлено законом. В контексті ч.2 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до ст. 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено законом, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до загального принципу,діючого усіх правових системах передбачається що кредитор може прийняте дострокове виконання зобов`язання,і якщо він це зробив, тобто дав на це згоду, одержане таким чином майно не може розглядатися як безпідставне збагачення, і тому не може ставитися питання про його повернення.

Постановою Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі №6-3090цс15 зазначено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Тому, Верховний Суд України, дійшов висновку, що кондиція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 вказано, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

У постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 Верховний Суд роз`яснив, що за правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України Верховний Суд зробив висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстав для застосування положень ст. 1212 ЦК України до деліктних зобов`язань не має.

Таким чином, суд на підставі сукупності зібраних по справі доказів вважає, що твердження представника позивача є недоведеними та не підтвердженими, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1212-1215 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 79, 81, 133, 137, 141, 211, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Третя особа: ПАТ «Страхова компанія «АРКС», юридична адреса: м. Київ, вул. Іллінська,8, код ЄДРПОУ: 20474912.

Повний текст рішення виготовлено 08 серпня 2025 року.

Суддя Рідзевська І. О.