ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/174/25Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/47/25 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

07 серпня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Хома М.В. заяву ОСОБА_1 про відвід судді Храпак Н.М. у цивільній справі №596/174/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 2 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2025 року до Тернопільського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2025 року, яка була сформована в підсистемі "Електронний суд" - 17 липня 2025 року.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Гірський Б.О., судді: Хома М.В., Храпак Н.М..

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Гірський Б.О., судді: Костів О. З., Храпак Н.М.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 24 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2025 року.

23 липня 2025 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Храпак Н.М.

Заяву обґрунтовано тим, що що суддя Храпак Н.М. раніше розглядала іншу цивільну справу за його участю №596/1922/18, яку, за твердженням заявника, було розглянуто без його участі всупереч ухвалі суду про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. При цьому, на думку заявника, апеляційний суд безпідставно вважав, що він не з`явився до місцевого суду для участі у такому засіданні, попри те, що відповідно до отриманої ним довідки з Гусятинського районного суду Тернопільської області, він дійсно прибув до суду у визначений день і час. Також заявник вказує, що дії судді Храпак Н.М. стали підставою для відкриття кримінального провадження за ознаками складання завідомо неправдивого документу (ст. 366 КК України), а її рішення у справах за участю заявника неодноразово скасовувались Верховним Судом, що, на його переконання, свідчить про упередженість судді.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25 липня 2025 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Тернопільського апеляційного суду Храпак Н.М.

Передано заяву про відвід в порядку, передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК України, іншому судді для вирішення.

Згідно Протоколу розподілу судової справи між суддями від 7 серпня 2025 року заяву про відвід передано судді Тернопільського апеляційного суду Хомі М.В.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід судді Тернопільського апеляційного суду Храпак Н.М., вважаю, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, зокрема п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується судом у відповідності до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладені у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (§ 46) де зазначено, що наявність безсторонності для цілей п.1 ст. 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

За об`єктивним критерієм підлягає з`ясуванню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним у цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Тобто, при вирішенні того, чи є у цій конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя чи судді можуть бути небезсторонніми, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів того, що суддя Храпак Н.М. особисто виявляла упередженість у межах цієї справи або що вона має особисту заінтересованість у її результаті. Заява про відвід містить суб`єктивну оцінку дій судді, що ґрунтується на її попередній процесуальній діяльності в інших справах, а також твердження про відкриття кримінального провадження, яке не є підтвердженням встановлення вини або визнання упередженості. Скасування судових рішень вищими інстанціями саме по собі також не є свідченням упередженості або необ`єктивності судді, оскільки касаційне оскарження є складовою частиною судового процесу і не може саме по собі викликати сумніву в неупередженості суду попередньої інстанції.

Слід зазначити, що порядок розгляду справи, в тому числі у разі неявки сторони, віднесений до виключної компетенції суду та є процесуальним рішенням, прийнятим у межах наданих суду повноважень. Таке рішення може бути предметом оскарження, проте сам по собі факт його ухвалення не свідчить про упередженість судді.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та об`єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Храпак Н.М. не вбачається, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про відвід судді не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, та керуючись ст. ст. 34, 36, 37, 40 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Храпак Н.М. у цивільній справі №596/174/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 2 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про відшкодування шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя