1 УХВАЛАСправа № 335/7315/25 2/335/3225/2025
про залишення позовної заяви без руху
04 серпня 2025 року м. Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Романько О.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 поданої через представника адвоката Кірсанову Анастасію Володимирівну до ОСОБА_2 про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом,-
25.07.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 подана через представника адвоката Кірсанову Анастасію Володимирівну до ОСОБА_2 про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом.
Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом було скеровано запит на встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача.
30.07.2025 до суду надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
З 28.07.2025 до 09.30 год. 04.08.2025 суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Романько О.О. перебувала в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.
Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований Цивільним процесуальним кодексом України.
Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.
Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, які передбачені, зокрема, в ст. 175 та ст. 177 ЦПК України.
Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю, що така підлягає залишенню без руху із наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.
Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного ЦПК України.
Так, відповідно до п. 4 - п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити міст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
З набуттям чинності Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», власники житла мають право ініціювати зняття з реєстрації місця проживання особи без її згоди.
Відповідно до пп. 5 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі - Порядок) передбачено право власника житла звернутися до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) для здійснення зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6 до Порядку.
Необхідно зазначити, що відповідно до п. 56 Порядку зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) співвласника житла за заявою іншого співвласника такого житла не здійснюється.
З огляду на що, власник житла має право самостійно через органи реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) зняти з зареєстрованого місця проживання (перебування) всіх дорослих членів своєї сім`ї, які не є співвласниками майна та неповнолітніми дітьми.
В іншому випадку таке питання підлягає вирішенню у судовому порядку.
В своїй позовній заяві позивач зазначає, що вона з 1998 року є єдиною власницею квартири АДРЕСА_1 .
Відповідач серед співвласників такого майна не зазначений. Навпаки, останній має у своїй власності інше житлове приміщення.
Разом з тим, позивач зазначає, що врегулювання досудовим шляхом порушеного питання не є можливим, але не зазначає чому.
Так, зокрема з позову не можливо встановити чи зверталася позивач як єдиний власник жила з відповідною заявою до органи реєстрації (у тому числі центру надання адміністративних послуг) щодо зняти з зареєстрованого місця проживання (перебування) її повнолітнього сина та чи отримала відмову в цьому.
Також, в позові не зазначено чи відмовлявся відповідач знятися з реєстрації в добровільному порядку.
Зазначене, на час звернення позивача з позовом до суду, не може свідчити, що на сьогодні є порушеними її права, які потребують саме судового захисту та між сторонами існує спір, який підлягає вирішенню судом.
Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх прийняли, з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколів до неї.
Тому, якщо існує можливість вирішення питання в позасудовому порядку та отримати рішення відповідного органу в межах його компетенції, то підстави та обставини, які змусили позивача звернутися у такому випадку до суду підлягають додатковому обґрунтуванню.
Враховуючи вищенаведене, суд наразі позбавлений можливості відкрити провадження у даній справі та вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з надання позивачу та її представнику строку для усунення недоліків шляхом надання до суду позовної заяви в оновленій редакції з наведенням у ній: способу захисту прав або інтересів позивача, передбаченого законом, викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги з зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини та відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи наведене вище, керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 поданої через представника адвоката Кірсанову Анастасію Володимирівну до ОСОБА_2 про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом - залишити без руху, надавши позивачу та представнику позивача строк 10 (десять) днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали шляхом надання до суду оновленої позовної заяви.
Роз`яснити позивачу та її представнику, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.
Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу та представнику позивача.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.О. Романько