справа № 399/270/25
провадження № 2/399/179/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Шульженко В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором № 3525557 від 22.11.2021 у розмірі 18600,00 грн., а також стягнути понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422.40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000.00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 22.11.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено Договір № 3525557. В позові зазначено умови договору з посиланням на його пункти. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 26.07.2024 укладено договір № 26-07/24 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3525557. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3525557. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 3525557 від 22.11.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 18600,00 грн., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000.00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13800,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн. - заборгованість за комісіями - 800.00 грн. - інфляційні збитки - 0.00 грн. - нараховані 3% річних -0.00 грн.

Ухвалою суду від 04.04.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Відповідачу за зареєстрованою адресою місяця проживання направлялися судові поштові документи, а саме копія ухвали про відкриття провадження у справі, які повернулися до суду з відміткою у формі 20 адресат відсутній за вказаною адресою.

Враховуючи положення п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України днем вручення вказаних судових документів є 19.04.2025. В установлені строки відзив не надійшов. Будь-які інші заяви, клопотання від відповідача до суду не надійшли.

Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, з аналізу зазначених положень випливає, що сторони є рівними в поданні суду доказів, доведенні обставин, які мають значення для справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Зокрема позивач повинен довести обставини, викладені ним в позові, має подати докази на підтвердження цих обставин.

За змістом ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем подано Анкету-заяву на кредит № 3525557 від 22.11.2021 в які зазначено суму кредиту, його строк, суму до повернення: та складові частини сукупної вартості кредиту, а також анкетні та персональні дані позичальника. Також даний документ містить прийняття рішення по заяві 3525557 та погоджені умови кредитування по заяві 3525557.

До позову позивачем надано довідку ТОВ «МІЛОАН» про ідентифікацію в якій зазначено, що відповідача ідентифіковано ТОВ «МІЛОАН», а також в ній зазначено одноразовий ідентифікатор, дату відправки ідентифікатора позичальнику та номер телефону на який його було відправлено.

22.11.2021 відповідач ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту № 3525557, який є Додаток №2 до Договору про споживчий кредит № 3525557 від 22.11.2021.

Паспорт споживчого кредиту, є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що 22.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 3525557 (індивідуальна частина).

Пунктами 6.1, 6.4 та 6.5 цього Договору передбачено, що цей Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення Товариством Кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За умовами договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 4000.00 грн. у валюті: українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 22.11.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 22.12.2021, що передбачено пунктами 1.1 1.4 Договору.

Пунктом 1.5 передбачено загальні витрати позичальника за кредитом.

Комісія за надання кредиту: 800.00 грн., яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 1800,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору (підпункти 1.5.1 1.5.2 та пункти 1.6 -1.7).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Вищезазначеним Договором передбаченої й інші його умови.

Окрім Договору до позову позивачем додано Графік платежів за договором про споживчий кредит 3525557 від 22.11.2021, який є Додатком 1 до нього.

При матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідача складений первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» з якого вбачається, що він охоплює період з 22.11.2021 по 20.02.2022, заборгованість ОСОБА_1 складає у загальному розмірі 18600,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (залишок по кредиту) 4000,00 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 13800,00 грн., заборгованість по комісії за надання кредиту 800,00 грн.

26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір факторингу № 26-07/24 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3525557, що підтверджується копією цього Договору разом з додатками до нього, а також витягом з Реєстру боржників для друку до Договору факторингу № 26-07/2024 від «26» липня 2024 року в якому за порядковим номером 20482 зазначена відповідач.

З витягу з реєстру боржників вбачається, що ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» відступлено право вимоги по відповідачу в загальній сумі 18600,00 грн., що відповідає сумі зазначеній у вищевказаному розрахунку ТОВ «МІЛОАН».

З розрахунку заборгованості за Кредитним договором складеного позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» станом на 07.03.2025 вбачається, що загальна заборгованість відповідача 18600,00 грн., яку позивач і просив стягнути.

Як вже зазначено вище, пунктом 2.1 Договору про споживчий кредит передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. При цьому, ні сам кредитний договір, ні інші додані позивачем документи не містять номеру (реквізитів) карткового рахунку відповідача на який мали б бути перераховані кредитні кошти.

На підтвердження зарахування кредитних коштів позивачем надано до позову довідку LIQPAY, але серед зазначених у довідці даних відсутні анкетні відомості чи інші дані, що ідентифікують відповідача, що в свою чергу не дає змогу чітко та достеменно ідентифікувати чи дійсно саме відповідач отримала зазначені кредитні кошти. Наявний у довідці неповний номер рахунку сам по собі не дає змоги встановити, що він належить відповідачу, особливо з огляду на те, що у тексті договору та інших доданих документах цей рахунок не фігурує.

З поданого до суду позову та наданих до нього доказів, суд не може пересвідчитися про фактичне перерахування відповідачу кредиту.

Суд не може визнати доведеною ту обставину, яка не підтверджена жодними доказами.

Суд звертає увагу, що сам по собі факт укладення кредитного договору не є безумовним підтвердженням того, що відповідач отримав грошові кошти та набув статусу боржника. Відсутність доказів фактичного перерахування кредитних коштів (зокрема платіжного доручення, виписки з рахунку, підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок відповідача) не дає підстав вважати зобов`язання відповідача виниклим.

Відповідно до положень ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори, що передбачають виникнення зобов`язань. Однак для виникнення обов`язку з повернення коштів за договором позики чи кредиту, сам факт укладення договору є недостатнім необхідно довести факт отримання грошових коштів позичальником. Такий факт позивачем у даній справі не доведено.

Відповідно до ст. 76 та ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, що можуть бути використані судом для встановлення наявності або відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги чи заперечення сторін. Докази мають бути належними і допустимими. Надані позивачем документи не відповідають цим критеріям, оскільки не доводять факт отримання відповідачем кредитних коштів, а відтак і факт виникнення грошового зобов`язання.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстави для задоволення позову, оскільки позивач не довів факту отримання відповідачем кредитних коштів та не надав належних доказів виникнення боргового зобов`язання.

В порядку визначеному ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

При складенні повного рішення, суд застосовує положення другого речення ч.5 ст. 268 ЦПК України та, зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі 1519/2-5034/11.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному пп.15.5 п.5 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (), місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи буд. 6 офіс 521.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 06.08.2025.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко