Справа № 443/1062/24 Головуючий у 1 інстанції: Сливки С.І.
Провадження № 22-ц/811/1058/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

з участю предстанивка прокуратури Германович Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чорненького Ярослава Богдановича на заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2024 року у складі судді Сливки С.І. у справі за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі недійсним, повернення земельної ділянки,-

встановив:

У червні 2021 року Перший заступник керівника Стрийського окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі недійсним, повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що Журавненською селищною радою 7 сесії VIII скликання прийнято рішення № 7-205 від 17.06.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва», згідно з яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_1 для городництва за рахунок земель розташованої на території Журавненської селищної ради, Стрийського району Львівської області, розроблений на замовлення громадянина України ОСОБА_1 для городництва.

Згідно із п.п. 2,3 вказаного рішення громадянину ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :05:005:0087 загальною площею 8,7316 га, для городництва, на умовах термін оренди 7 років, розмір орендної плати 12% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

В подальшому між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі від 24.09.2021 № б/н, відповідно до якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для городництва з кадастровим номером :05:005:0087 загальною площею 8,7316 га, розташовану на території с.Антонівка, Журавненської селищної ради територіальної громади Стрийського району, Львівської області, строком на 30 років. Встановлено орендну плату в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Вважає, що вказаний договір оренди підлягає визнанню недійсним на підставі ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, а земельна ділянка поверненню, з огляду на таке.

До повноважень Журавненської селищної ради належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передача таких земельних ділянок у власність або користування у порядку, передбачених ст. 118, 123 ЗК України. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульований статтею 123 ЗК України. Згідно з частиною першою статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Відповідно до ч. 15 ст. 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗК України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

У той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-ІХ (набрав чинності 27.05.2021) частину 1 статті 36 ЗК України доповнено абзацом 2 такого змісту: «Площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара».

Таким чином, орган місцевого самоврядування має повноваження щодо передачі земельної ділянки в оренду для городництва, площа якої не перевищує встановлену чинним законодавством площу, а саме не більше 0,6 гектара.

У той же час, відповідно до рішення Журавненської селищної ради 7 сесії VIII скликання №7-253 від 17.06.2021 та договору оренди землі від 24.09.2021 № б/н відповідачеві надано у користування земельну ділянку, площа якої перевищує допустиму норму, що прямо суперечить вимогам закону, чинного станом на момент прийняття рішення органом місцевого самоврядування.

З урахуванням положень ст. 36 ЗК України, дана земельна ділянка площею 8,7316 га фактично не могла передаватися для городництва, так як її площа перевищує гранично допустиму норму. Проте, у разі зміни цільового призначення могла бути передана в оренду на умовах проведення земельних торгів у порядку, визначеному законом.

Отже, Журавненська селищна рада при прийнятті рішення про передачу у користування земельної ділянки ОСОБА_1 діяла всупереч ст. 36 ЗК України, оскільки не мала законної підстави для затвердження відповідного проекту землеустрою та передачі ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :05:005:0087 загальною площею 8,7316 га, для городництва.

Також зазначає, що належним та ефективним способом захисту прав територіальної громади є визнання недійсним саме договору оренди землі від 24.09.2021 № б/н, укладеного між Журавненською селищною радою та ОСОБА_2 , так як підставою для реєстрації права оренди відповідача в Державному реєстрі речових прав є саме вказаний договір, а не рішення органу місцевого самоврядування.

З урахуванням того, що рішення селищної ради 7 сесії VIII скликання №7-205 від 17.06.2021 прийнято всупереч вимогам ЗК України, укладений на його підставі договір оренди землі між позивачем та відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, належним та ефективним способом захисту є визнання його недійсним, оскільки саме такий спосіб захисту, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та практики Верховного Суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме запису про припинення права оренди Відповідача.

Крім того зазначає, що на виконання ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», з метою встановлення наявності підстав для застосування представницьких повноважень, Стрийською окружною прокуратурою 15.05.2024 на адресу Журавненської селищної ради скеровано запит про надання інформації щодо її обізнаності про порушення прав, вжитих сільською радою законодавчо визначених заходів із захисту інтересів держави, причин їх невжиття, намірів реалізувати ці повноваження. Згідно з наданою у відповідь інформацією Журавненської селищної ради від 20.05.2024 № 991/05-1/02-26/вих-24, селищна рада не буде звертатися до суду із позовом про визнання договору оренди землі недійсним.

Таким чином, з урахуванням того, що Журавненська селищна рада є однією зі сторін договору оренди землі, який підлягає визнанню недійсним, проте, незважаючи на обізнаність про порушене право, не вжила заходів щодо його захисту, наявні підстави для представництва інтересів держави прокурором.

Просив суд визнати недійсним договір оренди землі б/н від 24.09.2021, укладений між Журавненською селищною радою та ОСОБА_1 на підставі рішення 7 сесії VIII скликання Журавненської селищної ради № 7-205 від 17 червня 2021 року, щодо надання у строкове платне користування земельної ділянки для городництва загальною площею 8,7316 га, з кадастровим номером :05:005:0087, розташованої на території с.Антонівка, Журавненської селищної ради, (колишнього Жидачівського) Стрийського району, Львівської області; зобов`язати ОСОБА_1 повернути Журавненській селищній раді, Стрийського району, Львівської області земельну ділянку загальною площею 8,7316 га, з кадастровим номером :05:005:0087, розташовану на території с.Антонівка, Журавненської селищної ради, (колишнього Жидачівського) Стрийського району, Львівської області. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6215); судові витрати у сумі 6056 грн. покласти на відповідача.

Оскаржуваним заочним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі б/н від 24.09.2021, укладений між Журавненською селищною радою та ОСОБА_1 на підставі рішення 9 сесії VIII скликання Журавненської селищної ради № 7-205 від 17 червня 2021 року, щодо надання у строкове платне користування земельної ділянки для городництва загальною площею 8,7316 га, з кадастровим номером :05:005:0087, розташовану на території с.Антонівка, Журавненської селищної ради Стрийського району, Львівської області.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути Журавненській селищній раді Стрийського району Львівської області земельну ділянку загальною площею 8,7316 га, з кадастровим номером :05:005:0087, розташовану на території с.Антонівка, Журавненської селищної ради Стрийського району, Львівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської обласної прокуратури 6056 гривень витрат на сплату судового збору.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2025 року заяву адвоката Чорненького Ярослава Богдановича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2024 року у справі №443/1062/24 за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Журавненської селищної ради до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі недійсним, повернення земельної ділянки - залишено без задоволення.

Заочне рішення в загальному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якого подав адвокат Чорненький Я.Б. Рішення вважає таким, що ухвалене внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильного застосування норм матеріального права, відтак є незаконним та необґрунтованим.

Апелянт вважає, що відповідач ОСОБА_1 при отриманні в оренду земельної ділянки діяв виключно в законний спосіб та жодних порушень вимог закону не допустив.

Просить врахувати, що оспорюваний договір оренди змельної ділянки укладений на виконання рішення Журавненської селищної ради 7 сесії VIII скликання прийнято № 7-205 від 17.06.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_1 для городництва за рахунок земель розташованої на території Журавненської селищної ради, Стрийського району Львівської області.

Згідно із п.п. 2,3 вказаного рішення громадянину ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :05:005:0087 загальною площею 8,7316 га, для городництва, на умовах термін оренди 7 років, розмір орендної плати 12% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

З моменту кладення спірного договору ОСОБА_1 належним чином виконує його умови, заборгованості по сплаті орендної плати не має.

На момент прийняття відповідачем спірної земельної ділянки така не була придатна для городництва, на ній росли дикорослі кущі та чагарники, тому відповідач доклав не мало зусиль, щоб її розчистити та зробити придатною до використання за цільовим призначенням.

Крім того, прокурор звертаючись до суду із вказаним позовом в порядку ст. 56 ЦПК України та ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» належним чином не обґрунтував підстави для представництва ним інтересів в суді та не підтвердив такі належними доказами. Із змісту позовної заяви не зрозуміло, чому орган місцевого самоврядування не може самостійно звернутися до суду, що дає підстави для висновку, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, відтак таку необхідно залишити без розгляду.

Просить суд скасувати рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника прокуратури Германович Ю.А., перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що прокурор, звертаючись до суду відповідно до ст. 56 ЦПК України, обґрунтував в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а саме те, що Журавненською селищною радою не вживались та не будуть вживатись заходи щодо захисту інтересів держави, що підтверджується вищезазначеними листами-відповідями Журавненської селищної ради

Крім цього, суд прийшов висновку, що оскільки предметом договору оренди землі від 24.09.2021, укладеного між Журавненською селищною радою та ОСОБА_1 є земельна ділянка для городництва, площа якої перевищує гранично допустиму площу, встановлену ст.36 ЗК України, тобто зміст вказаного правочину суперечить згаданій нормі Закону, відтак такий договір оренди землі підлягає визнанню недійсним.

Також, суд застосував наслідки недійсності правочину, відтак зобов`язав ОСОБА_1 повернути Журавненській селищній раді земельну ділянку загальною площею 8,7316 га, з кадастровим номером :05:005:0087, розташовану на території с.Антонівка, Журавненської селищної ради Стрийського району, Львівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215).

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

У рішенні від 01 квітня 2008 року №4-рп/2008 Конституційний Суд України зазначив, що неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Як зазначалося вище, позов у даній справі прокурор подав в інтересах держави в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, оскільки позовна заява органом місцевого самоврядування не подана, що, на його думку, свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави.

При цьому, у позові зазначено, що прокурор попередньо звернувся до сільської ради з листами стосовно вирішення питання щодо вжиття заходів представницького характеру та з врахуванням відповіді Журавненської селищної ради від 20.05.2024 № 991/05-1/02-26/вих.-24, що селищна рада не буде звертатися до суду із позовом про визнання договору оренди землі недійсним, прокурором на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підготовлено позовну заяву.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно із ч. 3 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (ч. 5 ст. 56 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Урегульовуючи розбіжності у раніше викладених правових позиціях, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року по справі № 912/2385/18 уточнила висновки, зроблені у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 16 квітня 2019 у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17 та 18 квітня 2019 року у справах № 923/560/18 та № 913/299/18 відповідно, від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18; Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18, зазначивши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Зокрема, бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Підсумовуючи викладене вище, необхідно відзначити, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру»).

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

З матеріалів справи встановлено, що 15 травня 2024 року Стрийська окружна прокуратура звернулася до Журавненської селищної ради із запитом №14.57/05-42-3807вих-24, в якому повідомила про виявлені порушення земельного законодавства, звернула увагу, що договір оренди укладений всупереч земельному законодавству України, а саме абз.2 ч.1 ст.36 ЗК України, а також, з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, просила до 20.05.2024 повідомити, чи буде звертатися Журавненська селищна рада до суду про визнання вищевказаного договору оренди землі недійсним. Також повідомлено, що у разі відсутності дієвих заходів з приводу захисту інтересів держави такі будуть вживатися окружною прокуратурою (а.с.47).

Як вбачається із відповіді голови Журавненської селищної ради від 20.05.2024, останній повідомив, що Журавненська селищна рада не буде звертатись до суду про визнання договору оренди землі недійсним (а.с.48).

Стрийською окружною прокуратурою Львівської області листом за №14.57/05-42-4326вих-24 від 05.06.2024 повідомлено Журавненську селищну раду про те, що ними буде пред`явлено в інтересах держави позов до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі від 24.09.2021 недійсним, повернення земельної ділянки у комунальну власність (а.с.49).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що в даному випадку прокурор, звертаючись до суду відповідно до ст.56 ЦПК України, обґрунтував в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а саме те, що Журавненською селищною радою не вживались та не будуть вживатись заходи щодо захисту інтересів держави, що підтверджується вищезазначеними листами-відповідями Журавненської селищної ради, що спростовує відповідні доводи апелянта.

В свою чергу, перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог прокурора в інтересах Журавненської селищної ради колегія суддів враховує таке.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України).

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у цивільній справі 337/474/14-ц, провадження № 61-15813сво18).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

З матеріалів справи встановлено, що згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.05.2024 №37751758, земельна ділянка із кадастровим номером :05:005:0087, площею 8.7316га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215) на праві власності належить Журавненській селищній раді Стрийського району Львівської області.

20.10.2021 зареєстровано право оренди земельної ділянки, дата укладення договору 24.09.2021, дата державної реєстрації договору 24.09.2021, строк 30 років, дата закінчення дії договору 24.09.2051. Орендар ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , орендодавець Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області, (а.с.22-23).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 26.10.2023 встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером :05:005:0087 розташована с.Антонівка, Жидачівський район, Львівська область, категорія землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення земельної ділянки 01.07 для городництва, площа земельної ділянки 8,7316 га.

Відомості про оренду, суборенду згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: орендар ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Площа земельної ділянки - 8,7316 га. Орган, що здійснив державну реєстрацію речового права виконавчий комітет Ходорівськоїм міської ради. Дата державної реєстрації речового права 24.09.2021. Строк дії речового права 24.09.2051 (а.с.24-34).

Також, судом встановлено, що рішенням 4 сесії VIII скликання Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №4-207 від 18.02.2021 «Про дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення», Журавненська селищна рада вирішила надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності в оренду для городництва: орієнтовною площею 10,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення в с.Антонівка Жидачівського району Львівської області (а.с.44).

Крім цього, рішенням 7 сесії VIII скликання Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №7-205 від 17.06.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва», Журавненська селищна рада вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої в межах населеного пункту на території Журавненської селищної ради. Передати в оренду ОСОБА_1 , терміном на 7 років земельну ділянку загальною площею 8,7316 га (кадастровий номер :05:005:0087) для городництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, в тому числі рілля - 8,7316 га. Встановлено річну орендну плату за земельну ділянку, для городництва площею 8,7316 га в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Зобов`язано ОСОБА_1 в місячний термін укласти договір оренди землі терміном на 7 років для городництва загальною площею 8,7316 га.

24.09.2021 між Журавненською селищною радою (орендодавець) в особі селищного голови та ОСОБА_1 (орендар) укладеного договір оренди земельної ділянки (а.с.41-42).

Відповідно до п.1 договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для городництва, кадастровий номер :05:005:0087, яка знаходиться в с.Антонівка, на території Журавненської селищної ради територіальної громади.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 8,7316 га (п.2 договору).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 104944.66 грн. (п.4 договору).

Земельна ділянка, яка передається в оренду немає недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню за цільовим призначенням (п.5 договору).

Інших особливостей об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини немає (п.6 договору).

Договір укладено на 30 (тридцять) років (п.7 договору).

Річна орендна плата складає 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розмір орендної плати за 2021 рік становить 12593,35 грн. на місяць 1049,44 грн. (п.8 договору).

Відповідно до п.14 договору, земельна ділянка передається в оренду для городництва.

Цільове призначення земельної ділянки 01.07 для городництва (п.15 договору).

24.09.2021 Журавненською селищною радою в особі селищного голови та ОСОБА_1 підписано акт приймання- передачі земельної ділянки (а.с.43), згідно якого представник орендодавця земельної ділянки селищний голова Вітер Василь Володимирович на підставі рішення 7 сесії 8 скликання Журавненської селищної ради від 17.06.2021 та відповідно до договору оренди земельної ділянки від 24.09.2021 передав, а орендар прийняв у володіння земельну ділянку, яка знаходиться в с.Антонівка на території Журавненської селищної ради територіальної громади. Площа земельної ділянки 8,7316 га.

Колегія суддів звертає увагу, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно правовими актами (ст.3 ЗК України).

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) та/або надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення.

Згідно із п. 15 ст. 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Приписами ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва. Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу (ч.ч.2,3 ст.134 ЗК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом (ч.2 ст.4 Закону України «Про оренду землі»).

В свою чергу, згідно із ст. 36 ЗК України, громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-ІХ від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, внесено зміни до ст. 36 ЗК України, за змістом якої громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва, площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара.

Судом встановлено, що всупереч вимогам ст. 36 ЗК України, Журавненською селищною радою передано ОСОБА_1 у користування на умовах оренди земельну ділянку для городництва площею 8,7316 га, тобто з перевищенням гранично допустимої норми, встановленої Законом, при цьому доводи апелянта не містять жодних заперечень чи спростувань вказаної обставини.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки предметом оспорюваного договору оренди землі від 24.09.2021, укладеного між Журавненською селищною радою та ОСОБА_1 , є земельна ділянка для городництва, площа якої перевищує гранично допустиму площу, визначену ст.36 ЗК України, тобто зміст вказаного правочину суперечить вимогам ЗК України та ЗУ «Про оренду землі», відтак такий договір оренди землі необхідно визнати недійсним.

В свою чергу, спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суди повинні зважати й на його ефективність з погляду Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції залежить, зокрема, від характеру скарг заявника. Однак засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ від 05.05.2005 у справі "Афанасьєв проти України" (заява № 38722/02)).

З врахуванням викладеного, правильним є висновок суду першої інстанції про застосування наслідків недійсного правочину, визначених ст. 216 ЦК України, а саме, що разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, відтак зобов`язання ОСОБА_1 повернути Журавненській селищній раді земельну ділянку загальною площею 8,7316 га, з кадастровим номером :05:005:0087, розташовану на території с.Антонівка, Журавненської селищної ради Стрийського району, Львівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215), що призведе до ефективного захисту прав держави, в інтересах якої прокурором заявлено позов у цій справі.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що не погоджуючись із оскаржуваним рішенням, апелянт покликається виключно на процесуальні порушення, які на його думку, наявні у спірних правовідносинах та допушені судом першої інстанції, при цьому не наводить будь яких доводів на заперечення чи спростування матеріально-правової вимоги заяленої прокурором чи відповідних висновків суду з цього приводу.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог та задоволення зустрічних позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення суду необхідно залишити без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чорненького Ярослава Богдановича залишити без задоволення.

Заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 06 серпня 2025 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк