Провадження № 2-о/357/346/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В.П.,

секретар судового засідання - Чайка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст заяви. Рух справи.

ОСОБА_1 (далі - «Заявник»), звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - «Заінтересована особа»).

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини.

09.06.2025 року Заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення мені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

16.06.2025 року рішенням №02 Заявнику було відмовлено у призначенні пенсії. Мотивом такого рішення стало те, що у трудовій книжці та паспорті громадянина України Заявника містять розбіжності у написанні її імені у російській літерації.

Так, відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 ім`я Заявника у російській літерації вказано як « ОСОБА_1 ».

Водночас, у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , виданій на ім`я Заявника, її ім`я у російській літерації вказано як « ОСОБА_1 ».

Згідно зі свідоцтвом про народження Заявника серії НОМЕР_3 у російській літерації її ім`я вказано як « ОСОБА_1 ».

У зв`язку з укладенням шлюбу дівоче прізвище Заявника « ОСОБА_1 » змінилося на « ОСОБА_1 », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 04.11.2013 року та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_5 відомості про її ім`я у російській літерації вказано як « ОСОБА_1 ».

У дипломі серії НОМЕР_6 , виданому 17.06.1983 року Київським технічним училищем №16, відомості про ім`я Заявника у російській літерації вказано як « ОСОБА_1 ».

За таких умов Заявник вимушена звернутися до суду та просила встановити факт належності правовстановлюючого документа особі, а саме, що трудова книжка серії НОМЕР_2 , дата заповнення 25.07.1983 року належить їй.

01.08.2025 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 22).

У судове засідання Заявник не з`явилася, до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала у повному обсязі просила їх задовольнити (а.с. 24).

У судове засідання представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Письмових пояснень, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

09.06.2025 року Заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення мені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 16.06.2025 року рішенням №02 Заявнику було відмовлено у призначенні пенсії. Мотивом такого рішення стало те, що у трудовій книжці та паспорті громадянина України Заявника містять розбіжності у написанні її імені у російській літерації (а.с. 15-16).

Так, відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 ім`я Заявника у російській літерації вказано як « ОСОБА_1 » (а.с. 4-5).

Водночас, у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , виданій на ім`я Заявника, її ім`я у російській літерації вказано як « ОСОБА_1 » (а.с. 9-11).

Згідно зі свідоцтвом про народження Заявника серії НОМЕР_3 у російській літерації її ім`я вказано як « ОСОБА_1 » (а.с. 7).

У зв`язку з укладенням шлюбу дівоче прізвище Заявника « ОСОБА_1 » змінилося на « ОСОБА_1 », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 04.11.2013 року та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про народження доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_5 відомості про її ім`я у російській літерації вказано як « ОСОБА_1 ».

У дипломі серії НОМЕР_6 , виданому 17.06.1983 року Київським технічним училищем №16, відомості про ім`я Заявника у російській літерації вказано як « ОСОБА_1 » (а.с. 8).

Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У той же час, в рішенні у справі «Буланов і Купчик проти України» від 09.12.2010 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й в рішенні у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 року та інших рішення Суду.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.

Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавити: особа власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які зацікавлені у встановленні факту.

Висновки суду.

Таким чином, надані Заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані нею обставини та Заінтересованою особою не спростовані.

Суд приходить до висновку про те, що заяву необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним, достовірними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.4, 10, 81, 264, 265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ) трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25.07.1983 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_7 .

Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, місцезнаходження: 08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, будинок 10, .

Повне судове рішення складено 11.08.2025 року.

Суддя В. П. Цукуров