Справа № 702/733/25
Провадження № 2-н/702/39/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

14.08.2025 м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Жежер Ю.М., розглянув матеріали за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛД ЛІМІТЕД» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги,

встановив:

Представник заявника через підсистему «Електронний суд» 13.08.2025 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово комунальні послуги.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п. 1 ч. 2, 3 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного та окремого провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п.5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або прийшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до змісту заяви про видачу судового наказу представник позивача просить стягнути заборгованість з оплати за житлово комунальних послуг в розмірі 14 462,34 грн, проте не зазначає за який період часу виникла дана заборгованість.

Згідно з розрахунком заборгованості по особовому рахунку боржника заборгованість виникла з листопада місяця 2019 року. Тобто, з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

До заяви про видачу судового наказу заявником додано Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно до п. 2 Розділу IІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила постачання природного газу), визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником "Останньої надії" визначені розділом VI цих Правил.

Так, згідно з пунктом 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, постачальник "Останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

До того ж, фактом укладення Типового договору, є включення постачальником споживача до свого реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви - приєднання, поданої споживачем в установленому законодавством порядку (п. 1.3 Типового договору).

Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам (далі - постачальник із спеціальними обов`язками), додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності (п.3 Розділу ІІІ Правил).

Відповідно до п.4 Розділу ІІІ Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500.

За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. Проте, в матеріалах справи відсутня заява приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем чи сплачений споживачем рахунок (квитанція) за спожиті послуги.

Таким чином, до заяви про видачу судового наказу не додано ні договору постачання природного газу офіційно опублікованого на сайті, ні примірника підписаної боржником заяви - приєднання, повернутої постачальнику ТОВ «ГК «Нафтогаз України», ні інших доказів, які б свідчили про приєднання ОСОБА_1 до умов договору постачання природного газу споживачем.

Згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відтак для встановлення того, чи є особа суб`єктом дії Закону, необхідним є встановлення, чи є особа власником нерухомого майна або іншою особою, яка отримує відповідну житлово-комунальну послугу.

Разом з тим, представником заявника не додано до заяви жодних підтверджуючих документів, зокрема, але не виключно, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких можливо було б встановити належність боржнику на праві власності нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 боржнику.

А тому суд вважає, що представником заявника не надано доказів (договорів), укладених між заявником ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» з індивідуальним споживачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за якими пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, відповідно до норм діючого законодавства.

У випадках споживання послуг без укладання договору фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у формі, визначеній чинним законодавством. Розмір та підстави виникнення такої заборгованості повинні встановлюватись судом в позовному провадженні.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що дана заява подана з порушенням вимог ст. 163, п.5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Враховуючи, що до заяви про видачу судового наказу не додано письмовий договір, за яким пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, укладеного з ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» з індивідуальним споживачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вимоги пред`явлено поза межами строків позовної давності, суд вважає, що заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, що відповідно до п. 1,5 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу є підставою для відмови у видачі судового наказу.

При цьому, суддя звертає увагу, що відповідно до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 27, 160 - 166, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

У видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛД ЛІМІТЕД» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги, відмовити.

Роз`яснити представнику заявника, що відповідно до ч.1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому законом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (з дня вручення копії ухвали).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Юлія ЖЕЖЕР