Справа № 212/699/25 Провадження № 2-др/478/2/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого - судді Томашевського О.О.,

за участю:

секретаря Луговської А.І.,

розглянувши клопотання адвоката Григоренко Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР», через свого представника Лісовського О.А., звернулося до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, де просило суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 9 075,60 грн, з яких: 6 000,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту; 3 075,60 грн сума заборгованості за відсотками.

Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2025 року цивільну справу № 212/699/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було передано до Баштанського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 02.06.2025 року цивільну справу № 212/699/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було передано за правилами територіальної підсудності до Казанківського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 11.06.2025 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд справи по суті.

21 липня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР» Лісовського О.А.про закриття провадження у справі. Заяву було обґрунтовано тим, що заборгованість за кредитним договором була погашена відповідачем у справі, а отже спір між сторонами відсутній.

Також представник позивача просив суд повернути сплачений розмір судового збору.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 21.07.2025 року провадження у цивільній справі було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме, у зв`язку з відсутністю предмета спору. Витрети зі сплати судового збору стягнуто з відповідача на користь позивача.

28 липня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Григоренка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення. Клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України. у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат. пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як вказує у поданому клопотанні представник відповідача, то 12.06.2025 року між відповідачем та адвокатом Григоренко А.О. було укладено договір про надання правничої допомоги № 12-06/25 та додаток № 1 до нього, в якому сторонами було погоджено гонорар адвоката за надання правової допомоги відповідачу.

25 липня 2025 року сторонами було підписано акт № 1 приймання передачі правової допомоги (послуг) до договору про надання правничої допомоги № 12-06/25 та додатку № 1 до нього, в якому зафіксовано факт передання адвокатом відповідачу правової допомоги за надання правничої допомоги у межах справи № 212/399/25 на стадії її розгляду у суді, розмір якої становить 11 000,00 грн.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи по суті були повідомлені належним чином. Згідно поданої заяви від 01.08.2025 року, адвокат Григоренко А.О. просив суд провести судове засідання без участі сторони відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення проти ухвалення додаткового судового рішення, яке обґрунтував тим, що за пред`явленим позовом відповідач добровільно виконав свої зобов`язання зі сплати заборгованості за кредитним договором, що стало підставою для закриття провадження у справі. При цьому, представник відповідача вказує, що представник відповідача не приймав участі у розгляді справи, не подавав жодного процесуального документу та не надав доказів активної участі в підготовці або введені справи. Заявлені витрати є необґрунтованими та не співмірними.

Суд ухвалив провести судове засідання без участі сторін.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Так, за змістом частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

З огляду на статтю 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З наведеного вбачається, що у разі закриття провадження у справі, відповідач має право на компенсацію здійснених ним витрат, проте такі витрати повинні бути пов`язані із розглядом справи та виникати внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Таким чином, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Подібні правові висновки викладено в постановах ВС від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21.

Подібна позиція висловлена у п.38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме, що в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Позивач, звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 12.06.2020 у справі № 906/775/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Наявність порушених, не визнаних або оспорених прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, та визначення осіб, якими такі права були порушені, встановлюється судом за наслідками розгляду справи по суті на підставі наданих сторонами доказів.

Разом з тим, суд зазначає, що розгляд даної справи до закриття провадження у справі фактично не відбувався та суд не заслуховував пояснення сторін, не досліджував доказів, та не давав їм оцінку, що унеможливлює дійти висновку судом щодо обґрунтованості чи необґрунтованості позову, а тому, подання позивачем заяви про закриття провадження у справі, не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Суд може вирішити питання про компенсацію витрат відповідача, пов`язаних із розглядом справи, якщо відповідач таку вимогу заявив і навів доводи щодо необґрунтованих дій позивача, які спричинили такі витрати. Необхідність понесення витрат має бути у причинному зв`язку із необгрунтованими діями позивача, внаслідок яких вони настали.

З системного тлумачення наведених вище норм ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Під зловживанням процесуальними правами розуміється особлива форма цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц, у постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17, у постанові від 14.01.2021 року у справі №521/3011/18.

За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи в межах клопотання про стягнення витрат відповідача на правничу допомогу адвоката, суд вважає, що представником відповідача не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача чи зловживання його процесуальними правами були здійснені в ході розгляду справи, а тому відсутні підстави для стягнення з позивача витрат відповідача на правову допомогу, оскільки звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Керуючись ст. ст.133,141,142, 260,261,352 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката Григоренко Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.08.2025 року.

Суддя О.О. Томашевський