ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5451/25 Справа № 243/9845/24 Головуючий у першій інстанції: Фалін І. Ю. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі судді Фаліна І.Ю. від 24 лютого 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання здійснити нарахування та виплату в порядку спадкування недоотриманої за життя спадкодавця пенсії та страхових виплат в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

У грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на день смерті проживала на непідконтрольній території у м.Єнакієве. У визначений законом шестимісячний строк спадщину прийняв онук спадкодавця - позивач шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори. Заповіт бабуся позивача за життя не складала. Коло спадкоємців встановлено нотаріусом. Позивачу було достеменно відомо, що його бабуся за життя отримувала пенсію та страхові виплати за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. 17 вересня 2024 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти, як недоотриманої пенсії в сумі 230120,62 грн., за період з 27 травня 2021 року по 29 лютого 2024 року, на підставі листа від Відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05 червня 2024 року №0500-0206-8/57320. В той же час, законодавством визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Таким чином, законом встановлено обмеження за три роки щодо неотриманої пенсії з вини пенсіонера, а отже якщо кошти не були отримані з об`єктивних обставин, що виключають вину пенсіонера, жодні обмеження законом не передбачені. 01 жовтня 2024 року представник позивача направив запит до Головного Управління ПФУ в Донецькій області з проханням надати інформацію: щодо наявності та розміру заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 січня 2018 року по 23 лютого 2024 року; чи нараховувались ОСОБА_2 страхові виплати за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (регресні виплати) у період з 01 січня 2014 року по 23 лютого 2024 року; щодо наявності та розміру заборгованості по нарахуванню ОСОБА_2 зазначених страхових виплат за період з 01 січня 2014 року по 23 лютого 2024 року. Листом ГУ ПФУ в Донецькій області №0500-0202-8/98806 від 09.10.2024 повідомлено, що обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону №1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058 (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). Датою звернення за отриманням пенсії у випадку смерті пенсіонера є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). Виплата пенсії проведена по 31.05.2018. З 01.06.2018 року виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706. Пенсійна справа знята з обліку з 01.03.2024 року у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 . Надати інформацію щодо нарахування пенсії з моменту припинення її виплати немає можливості, оскільки суми не нараховувалися і не були включені у виплатні документи. Окрім пенсії ОСОБА_2 також отримувала страхові виплати по втраті годувальника. З 14 травня 2016 року постановою Лиманського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 0537/1877.1/1877.1/5 «Про припинення страхових виплат», виплати були припинені через закінчення терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 . За життя померла не зверталася за поновленням виплат та не оскаржувала дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Така позиція відповідача є незаконною, адже відповідач фактично самостійно констатує вину отримувача пенсії та необґрунтовано відмовляє в наданні розрахунку заборгованості по пенсії, адже відповідач мав нараховувати пенсії та лише не виплачувати її в період з дня припинення виплати. Законом передбачено лише припинення виплати, однак не нарахування пенсії. Позивач, також зазначив, що підстав для припинення страхових виплат бабусі позивача не було, виплати були припинені Фондом соціального страхування, правонаступником якого є ГУ ПФУ в Донецькій області, самовільно, та вказані виплати належать позивачу в порядку спадкування. 29 листопада 2024 року позивач звернувся до П`ятої харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти як невиплачену пенсію з 01 червня 2018 року по 26 травня 2021 року та грошові кошти, як навиплачені щомісячні страхові виплати з 14 травня 2016 року по 23 лютого 2024 року. Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори №1965/02-31 від 29 листопада 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти за вказаний вище період у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують наявність заборгованості та право власності спадкодавця на грошові кошти за вказані періоди. Тому позивач просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 120000,00 гривень недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю, ОСОБА_1 суму страхових виплат, за період з 13 травня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , належних спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Задерей Олександр Віталійович до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання здійснити нарахування та виплату в порядку спадкування недоотриманої за життя спадкодавця пенсії, та страхових виплат в порядку спадкування за законом - задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 червня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 суму страхових виплат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 14 травня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 . Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 копійок. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Донецькій області, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є онуком ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 02 травня 2024 року Четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єнакієве Донецької області, в Україні, померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сукачовим М.О. 17 вересня 2024 року та зареєстрованого в реєстрі за №16-373, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з відмовою спадкоємця першої черги, дочки спадкодавця та матері спадкоємця, ОСОБА_3 . Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з: грошових коштів, як недоотриманої пенсії в сумі 230120,62 грн. за період з 27.05.2021 по 29.02.2024, право власності на які належали спадкодавцю, що підтверджується листом Відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) (м. Лиман) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05 червня 2024 року №0500-0206-8/57320 (а.с. 26).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.10.2024 за №0500-0202-8/98806, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Лиман (с.Щурове), як внутрішньо переміщена особа, та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії проведена по 31.05.2018. З 01.06.2018 виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706. Пенсійна справа знята з обліку з 01.03.2024 у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 за життя особисто до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не зверталася. На підставі запиту державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори було відновлено нарахування пенсії померлого пенсіонера та надано відповідь листом №0500-0206-8/57320 від 05.06.2024, де зазначено, що сума недоотриманої пенсії за період 27.05.2021 - 29.02.2024 складає 230120,62 грн. Надати інформацію щодо нарахування пенсії з моменту припинення її виплати можливості не має, оскільки суми не нараховувалися і не були включені у виплатні документи. Стосовно щомісячних страхових виплат повідомлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в Лиманському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримувала щомісячні страхові виплати в разі втрати годувальника по 13.05.2016. Відповідно до постанови відділення від 23.05.2016 № 0537/1877.1/1877.1/5 «Про припинення страхової виплати» виплати були припинені з 14.05.2016, зазначена причина припинення закінчення терміну дії довідки ВПО. З 14.05.2016 ОСОБА_2 за продовженням раніше призначених щомісячних страхових виплат до управління ВД ФССУ в Донецькій області або ГУ ПФУ в Донецькій області не зверталася, нарахування виплат не здійснювалося. Заборгованість за період з 01.01.2014-23.02.2024 відсутня (а.с. 29).

Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сукачова М.О. №2465/02-31 від 29.11.2024, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти, як невиплачену пенсію з 01.06.2018 по 26.05.2021 та на грошові кошти, як невиплачені щомісячні страхові виплати з 14.05.2016 по 23.02.2024, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують наявність заборгованості та право власності спадкодавця на грошові кошти за вказані періоди (а.с. 30).

Згідно копії спадкової справи №257/2024 заведеної 24.05.2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою, 17.09.2024 державним нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №16-373; спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з відмовою спадкоємця першої черги, дочки спадкодавця та матері спадкоємця, ОСОБА_3 . Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з: грошових коштів, як недоотриманої пенсії в сумі 230120,62 грн. за період з 27.05.2021 по 29.02.2024, право власності на які належали спадкодавцю, що підтверджується листом Відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) (м. Лиман) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05 червня 2024 року №0500-0206-8/57320. Також, постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Сукачова М.О. від 29.11.2024 №2465/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти, як невиплачену пенсію з 01.06.2018 по 26.05.2021 та на грошові кошти, як невиплачені щомісячні страхові виплати з 14.05.2016 по 23.02.2024, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують наявність заборгованості та право власності спадкодавця на грошові кошти за вказані періоди (а.с. 50-93).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано витяги з електронної пенсійної справи ОСОБА_2 з яких слідує, що Головним управлінням пенсія за період з 01.02.2019 по 26.05.2021 ОСОБА_2 за життя не нараховувалась та не виплачувалась. Станом на 25.10.2024 залишок боргу недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 становить 203037,05 грн. за період з 14.10.2021 по 29.02.2024 (а.с. 137-139).

Відповідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) вказано, що тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

1) цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

2) право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту смерті спадкодавця. Окрім цього, зазвичай, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

3) право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Те саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно розмежовувати випадки при застосуванні статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Лиман (с.Щурове) та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, маючи статус внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Під час розгляду справи судом встановлено, що виплата пенсії ОСОБА_2 проведена по 31.05.2018. З 01.06.2018 виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706 ОСОБА_2 нарахування та виплата пенсії з 01.06.2018 було припинено.

ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом отримав у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію за життя його бабусі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 230120,62 грн. за період з 27.05.2021 по 29.02.2024.

Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 49 вказаного вище Закону (на час виникнення спірних правовідносин) встановлені підстави для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 №2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що позивач як спадкоємець за законом, який єдиний прийняв спадщину, має право на спадкове майно, тобто пенсію своєї баби за спірний період, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення нарахування та виплати пенсії померлій ОСОБА_2 за спірний період з 01.06.2018 по 26.05.2021 включно, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 червня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання здійснити нарахування та виплату в порядку спадкування страхових виплат належних спадкодавцю, колегія зазначає наступне.

Правове підґрунтя, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі Закон №1105-XIV), який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №77-VII та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування №1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку ФСС НВ зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Відповідно до статті 28 зазначеного Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування грошові суми, які відповідно до статті 21 цього Закону ФСС НВ виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц (провадження №14-271цс18) вказано, що підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження спадкодавцем дій ФССУ не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання цих страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні статті 1227 ЦК України, ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Аналогічного висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 (провадження №61-11268сво20).

При зверненні до суду з даним позовом позивач як спадкоємець ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилався на те, що за життя його бабуся перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в Лиманському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримувала щомісячні страхові виплати по втраті годувальника, які постановою відділення №0537/1877.1/1877.1/5 від 23.05.2016 «Про припинення страхової виплати» були припинені з 14.05.2016, зазначена причина припинення закінчення терміну дії довідки ВПО, та в подальшому ОСОБА_2 за продовженням раніше призначеної щомісячної страхової виплати як внутрішньо переміщена особа до відділень УВД ФССУ в Донецькій області або до ГУ ПФУ в Донецькій області не зверталася.

Визначення того, хто є внутрішньо переміщеними особами надано у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Водночас частиною першою статті 3 вказаного Закону встановлено, що громадянин України за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання, що враховується судом.

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачені підстави припинення страхових виплат і надання соціальних послуг.

До жодного з указаних Законів не внесено такої підстави для припинення соціальних виплат, як закінченням строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Виходячи з викладеного, встановивши, що померла ОСОБА_2 за життя мала право на нарахування та виплату страхових виплат за період з 14.05.2016 по 23.02.2024, а припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та неоскарження дій відповідача спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат, і право на такі виплати у спадкодавця зберігається відповідно до статті 1227 ЦК України та ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити спадкоємцю ОСОБА_1 суму страхових виплат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 14 травня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі №225/804/22 (провадження №61-5242св23).

Посилання апелянта, на те, що померла за життя не виявила бажання поновити їй пенсію та не зверталась з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини власне ОСОБА_2 , є безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, маючи статус внутрішньо переміщеної особи.

Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції України).

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною третьою статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави зробити висновок, що посилання у апеляційній скарзі на те, що померла ОСОБА_2 за життя не виявила бажання поновити виплату пенсії, яку було припинено, є безпідставними, оскільки незвернення особи, яка є внутрішньо переміщеною, про поновлення виплати пенсії не є підставою для її невиплати.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц (провадження №14-271цс18), постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №227/2802/16-ц (провадження №61-6270св18), від 17 грудня 2018 року у справі №243/5697/16-ц (провадження №61-34175св18), від 22 липня 2019 року у справі №418/2434/18 (провадження №61-10590св19), від 21 вересня 2020 року у справі №428/2426/18 (провадження №61-7829св19), від 22 вересня 2020 року у справі №408/9430/18-ц (провадження №61-18830св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи; оскаржуване рішення ґрунтується на вимогах законодавства.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 серпня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова