Єдиний унікальний номер судової справи: 490/8612/24
Провадження №22-ц/812/1047/25 Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

11 серпня 2025 року м. Миколаїв справа № 490/8612/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Шурмою Є.М.,

за участі: представника відповідача Гавловської Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Гавловською Юлією Вікторівною, на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 березня 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Чулупа О.С. в приміщенні цього ж суду в м. Миколаєві, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

24 вересня 2024 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Бараненка Д.В., звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з 2/4 часток квартири АДРЕСА_1 .

03 березня 2017 року її мати, за життя, залишила заповіт, в якому заповіла в рівних частках кожному, а саме ОСОБА_1 (сину померлої та рідному брату позивачки) та ОСОБА_3 (онуці померлої та рідній донці позивачки) всю належну їй на праві приватної власності частку квартири АДРЕСА_1 .

У встановлені законом строки для прийняття спадщини позивачка не зверталася до органів нотаріату з відповідною заявою, оскільки, за відсутності іншого спадкового майна, не бачила в цьому сенсу.

Навесні 2024 року, ОСОБА_2 стало відомо, що спадкоємиця за заповітом ОСОБА_3 в шестимісячний строк після смерті бабусі не звернулася до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Яковлєвої Н.П. з заявою про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини після смерті матері.

Позивач вважала, що оскільки ОСОБА_3 пропустила строк для прийняття спадщини за заповітом, частка квартири, яку їй заповіла померла, має успадковуватися за законом іншими спадкоємцями, які мають на це право, а саме спадкоємці за законом.

29 серпня 2024 року вона подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

31 серпня 2024 року приватним нотаріусом Яковлєвою Н.П. було відмовлено їй у вчиненні нотаріальної дії з підстави пропуску строку на прийняття спадщини та рекомендовано позивачу визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 вона пропустила у зв`язку з непереборними обставинами, яким вона не могла запобігти, оскільки на момент її смерті будь-яке спадкове майно, окрім зазначеного у заповіті, яке б могла успадкувати за законом відсутнє, ОСОБА_2 вважала, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Враховуючи викладене, просила суд встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини в три місяці, який вважала достатнім для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 .

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_1 та його представник, просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не наведено поважних причин для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2025 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що їй було відомо, що спадкодавець заповідала все майно відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Проте враховуючи, що їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_3 не прийняла спадщину у встановлений законодавством строк, то позивач, як спадкоємець першої черги, має право на спадкування за законом. За такого, суд вважав за можливе задовольнити позовні вимоги та визначити позивачу додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка подана через його представника адвоката Гавловську Ю.В., посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно частини першої статті 1275 ЦК України, частка спадщини, яку б мала отримати ОСОБА_3 переходить до іншого спадкоємця за заповітом, а саме ОСОБА_1 . Судом першої інстанції не прийнято до уваги положення пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та положення частини першої статті 1275 ЦК України, що призвело до помилкового застосування до спору правил статті 1223 ЦК України.

Окрім того, зазначав, що він та позивачка є належними спадкоємцями за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак вони не отримали свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, які знаходяться у ОСОБА_3 .

12 квітня 2024 року ОСОБА_3 зверталася до суду з позовом про встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини, який ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2025 року за заявою позивача залишено без розгляду.

Вказував, що позивач не навела суду жодного належного доказу того, що про неотримання спадщини спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 , вона дізналася саме навесні 2024 року. Більш того, жодних причин, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкодили позивачці дізнатися про наявність спадкового майна після смерті матері не існувало, а звернення до нотаріуса для оформлення спадкових прав стало лише наслідком бездіяльності позивачки.

Підсумовуючи викладене вказував, що жодних законних підстав для визнання поважними причини пропуску позивачем строку для оформлення спадкових прав, виходячи з обставин справи, не існує. І навіть необізнаність позивача щодо наявності спадкового майна не є поважною причиною для пропуску строку звернення до нотаріуса для оформлення спадкових прав. Суд першої інстанції не прийняв до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постанові №536/1013/21 від 11 жовтня 2023 року і помилково дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Бараненко Д.В. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що суд першої інстанції правильно вирішив питання щодо спадкоємців, та в подальшому вирішив питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємиці за законом, відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України.

Посилання на розширене тлумачення норми ч. 1 ст. 1275 ЦК України вважав помилковим, оскільки згідно практикою Верховного Суду, Пленум Верховного Суду України не є джерелом права, а носить лише рекомендаційний характер.

Необізнаність спадкоємця про існування заповіту, так і неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, згідно усталеною практикою Верховного Суду, вважав, що визнаються поважними причинами для пропуску строку для прийняття спадщини.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Гавловська Ю.В. підтримала апеляційну скаргу.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. 08 серпня 2025 року від представника позивачки адвоката Бараненка Д.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якій також просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася про причини неявки суд не повідомила. Згідно трекінгу 277 судову повістку ОСОБА_3 за довіреністю отримано 15 липня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29 січня 1970 року, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками вказані ОСОБА_5 і ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 липня 1996 року ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2006 року визначені частки співвласників ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_4 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_9 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30 жовтня 2006 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на частку квартири АДРЕСА_1 .

03 березня 2017 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за №4-113, яким заповіла належну їй на праві приватної власності частку квартири за АДРЕСА_2 в рівних частках кожному: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З матеріалів спадкової справи № №22/2024 до майна померлої ОСОБА_4 , що витребувана судом апеляційної інстанції, убачається, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_1 , звернувшись до приватного нотаріуса Яковлєвої Н.В. з заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за заповітом відповідач - ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини не звернулась.

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області від 31 серпня 2024 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Відповідно до статей 1216 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 11 жовтня 2023 року №536/1013/21.

Отже, практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається, суд встановив, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак строк для прийняття спадщини сплинув 29 вересня 2020 року. Із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 звернулася 29 серпня 2024 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 1270 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про доведеність позивачем поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, оскільки відсутність у спадкодавця іншого майна, окрім вказаного у заповіті, не свідчать про обставини, які позбавляли позивачку, як спадкоємиці за законом першої черги можливості звернутися з відповідною заявою до нотаріуса після смерті її матері та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Не прийняття спадщини за заповітом донькою позивачки відповідачкою ОСОБА_3 також не може вважатися поважною причиною.

Зазначені позивачем причини пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не можуть бути визнані поважними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій. Наявність заповіту спадкодавця на інших спадкоємців не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини спадкоємцем першої черги. Також не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини невизначеність між спадкоємцями, у даному випадку, позивачки з донькою ОСОБА_3 , хто з них буде приймати спадщину.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції не врахував зазначені висновки Верховного Суду, викладенні у постановах, наведених вище, обставини даної справи, а також те, що позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню лише у разі пропуску такого строку з поважних причин.

ОСОБА_2 мала подати заяву про прийняття спадщини в період з 29 березня 2020 року до 29 вересня 2020 року включно, проте звернулася з відповідною заявою до нотаріуса лише 29 серпня 2024 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини, ОСОБА_2 посилалася на неприйняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом про що вона дізналась навесні 2024 року.

Проте, колегія суддів зауважує, що позивачка не надала доказів наявності перешкод у поданні заяви про прийняття спадщини у період з 29 березня до 29 вересня 2020 року.

Отже, на думку колегії суду, ОСОБА_2 не надала безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню цієї заяви у встановлений законом строк, що у силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки та задовольнив позов ОСОБА_2 , то рішення суду на підставі пунктів 1,4 частини першої статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1, 2 статті 141 ЦПК України).

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати позивача за подання позовної заяви не підлягають компенсації відповідачами. Оскільки апеляційну скаргу задоволено, то з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню, сплачений ним судовий збір за подання та розгляд апеляційної скарги у розмірі 1 816 грн 80 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Гавловською Юлією Вікторівною, задовольнити.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 березня 2025 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 коп. за подання та розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 11 серпня 2025 року.