Справа № 375/1326/25
Провадження № 2/375/754/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року

Рокитнянський районний суд Київської області у складі судді Антипенка В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Голованової В. А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Погребняка В. О.,

представника відповідача адвоката Заліського Б. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном,-

ВСТАНОВИВ:

30.05.2025 позивач зврнувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні господарськими будівлями: кухнею та гаражем, збудованими ОСОБА_1 на земельній ділянці за адресою; АДРЕСА_1 , шляхом надання позивачу безперешкодного доступу до зазначених об`єктів та утримання від подальшого самовільного блокування доступу до них.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Шлюб було укладено 09 серпня 1986 року та розірвано 12 липня 2019 року відповідно до рішення Рокитнянського районного суду Київської області у справі № 375/851/19.

У 2001 році ОСОБА_2 уклала договір дарування житлового будинку 26.03.2001 року, на підставі якого отримала у дар житловий будинок з усіма господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до договору дарування, на земельній ділянці розташовано один житловий будинок (шлакоблоковий), 1959 року забудови, загальною житловою площею 35,6 кв.м, з господарськими спорудами: повіткою, туалетом, огорожею.

У подальшому, на цій самій земельній ділянці, отриманій ОСОБА_2 у 2001 році, під час спільного проживання в шлюбі, Позивачем було збудовано окремі господарські будівлі, а саме: кухню та гараж.

Фінансування будівництва здійснювалося виключно за рахунок особистих коштів позивача, які він отримав як грошову допомогу від його братів. Ці кошти не були спільними за своїм походженням або правовим статусом, отже, не підпадають під режим спільної сумісної власності подружжя, передбачений ст. 60 Сімейного кодексу України.

Будівництво вказаних об`єктів, кухні та гаража переважно виконувалося позивачем особисто.

Після розірвання шлюбу відповідачка самовільно обмежила доступ позивача до вказаного домоволодіння.

Відповідачка відмовляється надати позивачу можливість вільно користуватись гаражем та кухнею, не допускає його на територію домоволодіння, блокує фізичний доступ до об`єкта, який належить йому за фактом створення та володіння.

З посиланням на приписи ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду 30.05.2025 провадження по справі було відкрито, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Крім того зазначив, що кухня не є окремим об`яктом нерухомості, а є прибудовою до будинку.

Представник позивача позов підтримав. Пояснив, що під час спільного проживання із відповідачкою було збудовано окремі будівлі, кухню та гараж, за рахунок особистих коштів позивача. Будівлі були капітальними, з облаштуванням фундаменту. Після розірвання шлюбу відповідачка обмежила доступ до кухні та гаражу, замінивши замки на вхідних дверях та воротах.

Представник відповідача заперечив проти позову, посилаючись на те, що у позивача немає документів, які підтверджують право власності на майно.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила, що вона є сусідкою будинку сім`ї Відничуків. Позивач проживав у будинку по АДРЕСА_1 , самостійно ремонтував домоволодіння, добудував будинок, переробив його дах, побудував гараж. Спочатку він збудував гараж, а потім прибудову до будинку. Свідок бачила, як ОСОБА_1 сам завозив будівельні матеріали. Також ОСОБА_3 була свідком того, як відповідачка не пустила позивача до їх домоволодіння.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що вони товаришували із сім`єю Відничуків. Свідок повідомив, що він позичав кошти на придбання будинку по АДРЕСА_1 . Позивач добудовував прибудову до будинку та гараж. Свідок також повідомив, що він знає про те, що доступу до вказаного майна ОСОБА_1 на даний час не має.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що він допомогав позивачу у будівництві гаражу та огорожі по АДРЕСА_1 . Позивач сам виконував будівельні роботи, оскільки по спеціальності є будівельником. Зі слів позивача свідку стало відомо про те, що він не має доступу до вказаного домоволодіння.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

09.08.1986 між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб.

13.06.2019 шлюб між сторонами спору було розірвано.

Відповідно до даних витягу з реєстру територіальної громади, позивач з 31.01.2005 по 09.04.2024 був зареєстровний по АДРЕСА_1 .

Відповідачка 26.03.2001 отримала в дар житловий будинок з усіма господарськими спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом, зареєстрованим у реєстрі за № 1191.

Відповідно до п. 2 вказаного договору дарування, на земельній ділянці розташовано один житловий будинок з господарськими спорудами: повіткою, туалетом, огорожею.

Відповідно до листа КП КОР «Київське обласне БТІ» від 16.07.2024, станом на дату останньої технічної інвентаризації, 05.07.2024, житлова площа будинку становить 35,60 кв.м, загальна площа змінилась із 68,90 кв.м. на 89,20 кв.м, за рахунок добудови прибудови літ. «а2» на яку не надано дозвільних документів на виконання будівельних робіт.

До житлового будинку літ. «А» відносяться наступні господарські будівлі та споруди: сарай літ. «Б», гарааж літ. «В», огороожа № 1, ворота з хвірткою № 2, стінка підпірна № 4.

На збудовану прибудову до житлового будинку літ. «а2» р. 8,01 х 3,75 м та господарську будівлю гараж літ. «В» р. 4,09х 8,59 м не надано дозвільних документів на виконання будівельних робіт, (т. 1 а.с. 30).

З характеристики житлового будинку, яка міститься у технічному паспорті, вбачається, що домоволодіння складається з: житлового будинку, літ А, погрібу під частиною будівлі, літ. А/п, прибудови, літ а, вхідного ганку, літ а1, прибудови, літ а2, погріба з шийкою, літ а2/п, сараю, літ. Б, гаражу, літ. В, огорожі, воріт та підпірної стінки.

Також у технічному паспорті міститься примітка, з якої вбачається, що на прибудову, літ. а2, та гараж, літ. Б, не надано дозвільних на виконання будівельних робіт документів. Відповідно до характеристики господарських будівель, рік будівництва гаражу вказаний 2005, (т. 1 а.с. 33).

Матеріали справи також містять копії замовлень на виготовлення вікон та дверей, які не підписані замовником, ОСОБА_6 , та не містять відміток про їх виконання.

Відповідно до пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вони у січні 2001 року надавали грошові кошти своєму братові, ОСОБА_1 , у сумі 1500 доларів, які були використані для придбання житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Згідно із письмовими поясненнями ОСОБА_4 , у січня 2021 року він надав позивачеві грошову допомогу у сумі 1000 доларів США, для придбання житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_4 , вказані особи допомогали позивачу будувати будинок, кухню та гараж по АДРЕСА_1 .

Вважаючи, що кухня та гараж належать позивачу, як одноосібному власнику, але відповідачка чинить перешкоди у користуванні цим майном, він звернувся до суду.

Норми права, застосовані судом при вирішенні спору.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ст 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. № 406, зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків - щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Вирішуючи даний спір судом враховано таке.

Судом встановлено, що відповідачка у період перебування у шлюбі з позивачем набула у дар вказане домоволодіння, на якому у момент укладення договору дарування, не було оспорюваних позивачем об`єктів: кухні та гаража.

Водночас документація із технічної інвентаризації, яка надана суду позивачем, свідчить про відсутність документів, які б дозволяли будівництво кухні та гаража. Крім того, вказані документи не мають підтвердження і того, що кухня, як окремий будівельний об`єкт взагалі існує станом на дату розгляду справи.

У судовому засіданні встановлено, що кухнею, до якої вимагає доступу позивач, є прибудовою до житлового будинку, згідно технічного паспорту вона позначена літ. «а2».

Суд також звертає увагу на те, що кухня та гараж, до яких вимагає доступ позивач, не мають ознак тимчасових будівель. Натомість вони збудовані на фундаменті, (це вбачається із фототаблиці, показів позивача та свідків), а тому роботи з їх будівництва не відносяться до робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили правомірність будівництва вказаних об`єктів, натомість даними технічної інвентаризації підтверджується, що вказані об`єкти збудовані без наявності дозвільних документів.

Матеріали справи не містять також і доказів того, що оспорюване майно, (прибудова літ. а2 та гараж), належать позивачу на праві власності.

Судом також встановлено, що з 09.04.2024 позивач знятий з зареєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що своє право власності або ж право користування на прибудову, (кухню), та гараж, літ. Б, позивач не підтвердив, а тому права вимагати усунення перешкод у користуванні вказаним об`єктом, гарантованого ст. 391 ЦК України лише власнику майна, він не має.

Вимоги про визнання права власності на оспорювані об`єкти або ж відшкодування вартості їх будівництва позивач не заявив.

Інші докази, надані позивачем, вказаних висновків не спростовують.

Так, копії замовлень на виготовлення вікон та дверей, які не підписані замовником, ОСОБА_6 , та не містять відміток про їх виконання. Вказаний доказ може слугувати підтвердженням права власності на придбаний товар, а не на об`єкт нерухомості вцілому.

Письмові пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про те, що вони у січні 2001 року надавали грошові кошти своєму братові, ОСОБА_1 , у сумі 1500 доларів, а також пояснення ОСОБА_4 , про те, що у січні 2021 року він надав позивачеві грошову допомогу у сумі 1000 доларів США, які були використані для придбання житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , судом до уваги не приймаються, оскільки доказів купівлі-продажу зазначеного будинку у матеріалах справи немає. Натомість позивач вказує на те, що зазначений будинок був подарований відповідачці.

Пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_4 про те, що вони допомогали позивачу будувати будинок, кухню та гараж по АДРЕСА_1 , не є достатніми доказами того, що відповідач набув право власності на вказане нерухоме майно.

А тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач:

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя В. П. Антипенко