ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

14 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 2-7/1993

Провадження № 22-з/820/146/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Плінська І.П.,

розглянувши без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності н частину будинку та встановлення порядку користування за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 22 січня 1993 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У травні 1992 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на частину будинку та встановлення порядку користування.

ОСОБА_1 зазначила, що у 1974 році її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за час шлюбу придбали у спільну сумісну власність 21/100 частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 10,5/100 частин зазначеного будинку, спадкоємцями за законом якої є сторони. Позивачка прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, проживала та прописана в будинку. ОСОБА_2 одноосібно оформив спадщину на своє ім`я, а через деякий час став виганяти її з будинку.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право на 5,25/100 у житловому будинку, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 22 січня 1993 року позов задоволено.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 12 грудня 1989 року на ім`я ОСОБА_2 . Полонською державною нотаріальною конторою за реєстром №2244 на 21/100 жилого будинку з надвірними спорудами.

Визнано право власності на спадкове майно за законом, яке складається із житлового будинку і надвірних споруд в розмірі 5,25/100, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 і виділено їй у власність кімнату 2-5 пл.10,8 кв.м, коридор 2-6 пл. 9,5 кв.м, 5,25 коридору 2-1 пл. 1,43 кв.м, коридор 2-2 пл. 4,6 кв.м, веранди ІІ пл. 0,75 кв.м, 5,25 прибудови пл. 1,49 кв.м, підвал б-б пл. 8,6 кв.м.

Виділено ОСОБА_2 у власність 15,75/100, що складається із кухні 2-3 пл. 10,7 кв.м, кімнати 2-4 пл. 16,7 кв.м, 15,75 коридору 4,27 кв.м, 15,75 веранди П пл. 2,25 кв.м, 15,75 прибудови «а» пл. 4,48 кв.м, підвал «б» пл. 6,1 кв.м., частину коридору, веранди ІІ і прибудову залишено в загальному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за долю, що перевищує її долю, 5 296 крб. Витрати на переобладнання на ізольовані частини покладено на ОСОБА_1 .

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції

ОСОБА_4 як особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права та інтереси, подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду.

Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 29 травня 2025 року залучив ОСОБА_3 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2025 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 22 січня 1993 року на підставі пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

У порядку, передбаченому статтею 246 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), 2 серпня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Крижанівського О.А., звернулася до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 20 000 грн посилаючись на те, що вона понесла ці витрати у зв`язку з переглядом рішення суду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на заяву про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_4 просить відмовити у стягненні з неї на користь ОСОБА_1 судових витрат, вказавши, що вона не є стороною у справі та не має нести ці витрати, а розмір заявлених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим.

ОСОБА_3 не висловила своєї позиції щодо заяви про ухвалення додаткового рішення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини

На підставі договору про надання правничої допомоги від 5 травня 2025 року (т. 3 а.с. 3) адвокат Крижанівський О.А. (адвокат) надавав Полянській А.С. (клієнт) професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. За умовами цього договору (розділ 3) клієнт зобов`язується сплатити адвокатові гонорар у розмірі, що визначається у акті наданих послуг. Сторонами досягнута домовленість, що визначена сума гонорару сплачується клієнтом в повному обсязі протягом п`яти днів з моменту виставлення рахунку адвокатом. Форма оплати здійснюється клієнтом у готівковій формі або безготівковій формі. Клієнт погоджується здійснити додаткові витрати, що пов`язані з наданням правничої допомоги (витрати на відрядження, транспортні послуги, отримання платних довідок тощо).

Із акта наданих послуг від 28 липня 2025 року (т. 3 а.с. 4) слідує, що адвокат виконав, а клієнт прийняла послуги, що узгоджені сторонами наступної тривалості та вартості: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень норм ЦК України у редакції 1963 року, ЦПК України, формування правової позиції у справі №2-7/1993, вивчення судової практики у аналогічних справах 4 години, на суму 4 000 грн; складення та направлення відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 3 години, на суму 5 000 грн; складення та надсилання клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції 1 штука на суму 1 500 грн; складення та надсилання клопотання про долучення доказів у справі 1 штука на суму 1 500 грн; участь у 4 судових засіданнях 4 години на загальну суму 8 000 грн, - загальна вартість послуг складає 20 000 грн.

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Крижанівського О.А., в судовому засіданні Хмельницького апеляційного суду 28 липня 2025 року зробила заяву про подання доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу впродовж п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно з довідкою адвоката Крижанівського О.А. (т. 3 а.с. 5) Полянська А.С. здійснила оплату гонорару у готівковій формі у розмірі 20 000 грн.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та його висновки

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги .

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частинами другою, третьою, восьмою статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В силу статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.

Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа №922/1964/21) зроблено висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зібрані докази достовірно вказують на те, що ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у зв`язку з переглядом рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 22 січня 1993 року у розмірі 20 000 грн.

Такий розмір витрат на правову допомогу в апеляційному суді не є співмірним із обсягом отриманих позивачем юридичних послуг і тривалістю їх надання адвокатом. Так, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень норм закону, формування правової позиції у справі та вивчення судової практики не потребувало значної кількості часу, а складені адвокатом процесуальні документи не є значними за обсягом.

Із відзиву ОСОБА_4 слідує, що вона ставить під сумнів реальність і співмірність понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на зазначене вище, враховуючи фактичний обсяг наданих позивачці ОСОБА_1 юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), складність даної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 слід присудити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 368, 381, 382, 384, 389, 391 ЦПК України,

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 10 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук