Справа № 129/390/20
Провадження № 22-ц/801/1618/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривешко І. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 рокуСправа № 129/390/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання: Луцишина О. П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Катрича Павла Степановича на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

У лютому 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Катрич П. С. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про компенсацію позивачем здійснених відповідачкою витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Зазначав, що позивач звернувся до суду із завідомо безпідставним та необґрунтованим позовом , зв`язку з чим відповідач поніс витрати на послуги адвоката. Враховуючи зазначене , вважає дії позивача необгрунтованими і такими, що дають право на компенсацію відповідачці витрат, пов`язаних з розглядом справи. Просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Ухвалою Ладижинського міського суду від 29 травня 2025 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Катрича П. С. про ухвалення додаткового рішення та компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача - відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Катрич П. С. просить зазначену ухвалу суду скасувати через порушення норм процесуального права, а у справі ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви у повному обсязі. Вказав, що суд не надав оцінки процесуальній поведінці позивача щодо зловживання ним правом на позов, не врахував ту обставину , що відповідач поніс витрати на адвоката.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подали.

Учасник справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом 60 днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними.

З урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Учасники справи, мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі шляхом взяття участі у судовому засідання в режимі відеоконференції або через представника.

Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2023 року по справі №297/288/21 дійшов висновку про те, що у випадку, якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що зміст та обсяг матеріалів справи дає можливість розглянути справу без участі сторін та їх представників. Обставин, які б вказували на неможливість розгляду справи без участі сторін та їх представників представника колегією суддів не встановлено.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви відповідача про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, суд виходив із того, що у даній справі не встановлено наявність необґрунтованих, винних чи недобросовісних дій позивача, а тому не вбачав підстав для компенсації здійснених відповідачем ОСОБА_2 витрат.

Колегія суддів вважає, що суд вірно встановив обставини справи що стосуються відшкодування судових витрат, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про відшкодування витрат.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав оцінку недобросовісним діям позивача, є безпідставними, виходячи з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із системного тлумачення положень ч.ч. 5, 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Відповідно до п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтованість дії позивача.

Згідно ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим Конституцією України та є безумовним доступом до правосуддя, незалежно від обґрунтованості позову.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак ,наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 12.06.2020 у справі № 906/775/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Наявність порушених, не визнаних або оспорених прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, та визначення осіб, якими такі права були порушені, встановлюється судом за наслідками розгляду справи по суті на підставі наданих сторонами доказів.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 11.02.2020 відкрито провадження в цивільній справі №129/390/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до розпорядження голови Гайсинського районного суду Вінницької області від 09.10.2024 цивільна справа №129/390/20 передана на розгляд до Ладижинського міського суду Вінницької області.

14.10.2024 до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла дана цивільна справа №129/390/20.

Відповідно до частини 11 статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Ухвалою суду від 18.10.2024 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення зазначених в мотивувальній частині недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено позивачу, що у разі усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

12.11.2024 ухвалою суду, згідно положень частини 13 статті 187 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду. Роз`яснено позивачу , що після умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, останній має право звернутися до суду повторно.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом безпідставності позову, колегія суддів оцінює критично, оскільки вважає, що розгляд даної справи, станом на час подання заяви позивача про залишення позовної заяви без розгляду, відбувався на стадії підготовчого судового засідання, у зв`язку із чим суд не заслуховував пояснення сторін, не досліджував доказів і не давав їм оцінку, що позбавляє суд можливості оцінювати на цій стадії судового розгляду обґрунтованість чи необґрунтованість позову.

Оскільки на дату подання позову до суду позивач ОСОБА_3 вважав порушеним своє право, то його звернення до суду за захистом своїх прав неможливо розцінювати як необгрунтовані дії чи зловживанням права на позов , а тому підстави покладення на позивача обов`язку компенсувати витрати, здійснені відповідачем з цієї підстави, відсутні.

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, як такого, що ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження і є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильних і обгрунтованих висновків суду з даного питання ,не спростовують .

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Катрича Павла Степановича залишити без задоволення.

Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський