н/п 2/174/319/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2025 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Данилюк Т.М.,

за участю: секретаря - Килинчук Л.Л.,

представника позивачки - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - Тучинської Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення способів участі матері у вихованні дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, про визначення способів участі матері у вихованні дитини, вказуючи, що позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, під час шлюбу народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2020 шлюб між сторонами розірваний.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.08.2023 задоволено позов ОСОБА_4 та визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_4 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 постійно спілкується з донькою по телефону та підтримує з нею тісні стосунки, цікавиться її успіхами в школі та приймає участь у її вихованні. Починаючи з травня ОСОБА_3 просила ОСОБА_4 , дозволу на те, щоб донька приїхала до неї в м.Умань, для можливості спілкування з нею, на що він давав свою згоду. Але не зважаючи на попередні домовленості постійно знаходились причини того, щоб позивачка не змогла приїхати в Вільногірськ та забрати дитину до м.Умань. У липні 2024 вона зверталась до відповідача з письмовою заявою, в якій просила надати їй можливість спілкуватись з донькою в м.Умань на канікулах починаючи з 20 липня по 20 серпня 2024 року та гарантувала, що особисто доставить дитину за місцем проживання батька. Однак, їй було відмовлено в цьому, крім того, ОСОБА_4 відмовив їй у спілкуванні з донькою за місцем її проживання в м.Умань на зимових канікулах також. Через відсутність можливості спілкуватись з донькою на канікулах за місцем її проживання в м.Умань, вона вимушена звернутись до суду з цим позовом, та просить визначити наступний спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_5 - проживання ОСОБА_5 разом з мамою за місцем фактичного її проживання, а саме: на літніх канікулах з 01 липня по 01 серпня щороку, починаючи з 01.07.2025; на зимових канікулах сім днів починаючи з 30.12.2025 і до 05.01.2026; на зимових канікулах сім днів починаючи з 05.01.2027 і до 12.01.2028; на зимових канікулах сім днів починаючи з 30.12.2028 і до 05.01.2029; на зимових канікулах сім днів починаючи з 05.01.2030 і до 12.01.2030; на зимових канікулах сім днів починаючи з 30.12.2030 і до 05.01.2031; на зимових канікулах сім днів починаючи з 05.01.2032 і до 12.01.2032; на зимових канікулах сім днів починаючи з 30.12.2032 і до 05.01.2033; на зимових канікулах сім днів починаючи з 05.01.2034 і до 12.01.2034; на зимових канікулах сім днів починаючи з 30.12.2035 і до 05.01.2036.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

04.06.2025 від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні (а.с.49-57).

Представник позивачки ОСОБА_1 , в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з підстав викладених у позові.

Представник відповідачки ОСОБА_2 , заперечував з приводу задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Тучинська Л.Ю. в судовому засіданні підтримала прийняте ними рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 242/0/7-25 від 16.07.2025 про доцільність визначення способів участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників процесу, з`ясувавши позицію малолітньої ОСОБА_5 , допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого повторно 21.07.2020 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по П`ятихатському району та місту Вільногірську Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками записані - позивачка ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_4 (а.с.3).

Сторони перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області 13.11.2020, рішення набрало законної сили 15.12.2020 (а.с.10, 11-12).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.08.2023, задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, та визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_4 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів її доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.4-8).

З копії заяви ОСОБА_3 адресованої ОСОБА_4 , вбачається, що вона просить надати їй можливість спілкуватись з донькою за місцем проживання в АДРЕСА_2 , на канікулах починаючи з 01 липня по 31 липня 2024 року та гарантувала, що особисто доставить дитину за місцем проживання батька (а.с.9).

22.07.2024, у відповідь на заяву позивачки, ОСОБА_4 повідомив, що він, як батько дитини з яким визначено її місце проживання, не заперечує та надає згоду щодо перебування доньки за адресою в м.Умань у зазначений нею період. Однак, повідомивши доньці про намір матері бачитись з нею за адресою її проживання в м.Умань, дитина на це не згодилась. В свою чергу, відповідач запропонував з метою налагодження відносин з донькою, встановлення з нею емоційного контакту, зустрічатись та спілкуватись з донькою за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.58).

Факт реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 відповідача ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 , підтверджується копією довідки № 1675 від 20.07.2020 про склад зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб, виданою відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с.59).

Наявність у позивачки вродженої хронічної хвороби та інвалідності ІІ групи, що пов`язано з психічним здоров`ям, підтверджується копіями медичних довідок (а.с.62-63, 64) та не заперечувалося учасниками процесу.

Рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 242/0/7-25 від 16.07.2025 про доцільність визначення способів участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 вирішено - вважати доцільним установлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , способів участі у вихованні малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом особистих зустрічей в межах населеного пункту за місцем проживання дитини, з урахуванням згоди дівчинки та попередженням батька дитини про день зустрічі не пізніше, ніж за три доби засобами мобільного зв`язку або у мобільному застосунку «VІВЕR»: на літніх канікулах з 01 липня по 01 серпня щороку; на зимових канікулах сім днів починаючи з 2025 року по 2036 року включно. Зобов`язати батька малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомляти матір дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про неможливість зустрічі з донькою у разі хвороби дитини або виникнення особистих справ за одну-дві доби. Уважати можливим встановлення іншого режиму спілкування матері з донькою, але за обов`язковою згодою обох батьків та дитини. Зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно іншого з батьків дитини, не використовувати спілкування матері з донькою для з`ясування своїх міжособистісних стосунків, яке може мати наслідком негативні зміни у ставленні дитини до батька та матері (а.с.74).

Крім того, за клопотанням представника відповідача, судом безпосередньо досліджено в судовому засіданні докази, які слугували підставою для винесення рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 242/0/7-25 від 16.07.2025 (а.с.91-132)

Опитана в судовому засіданні, в присутності психолога ОСОБА_7 , малолітня ОСОБА_5 пояснила, що з мамою спілкується по телефону, мама приїжджає до неї рідко, подарунки дарує на свята. Коли вона їздила до мами останній раз, то та її сварила та била, до того ж там мало іграшок і у неї немає там друзів, а тому їздити до неї тепер не хоче. Хоче спілкуватись з мамою у м.Вільногірську.

Свідок ОСОБА_8 , в судовому засіданні показала, що вона є бабусею дитини, онука проживає разом з ними, а мати проживає в м.Умань. З 2015 по 2020 її син та позивачка перебували у шлюбі та проживали всі разом. В 2020 відвезли позивачку та ОСОБА_9 в м. Балта на канікули до матері позивачки, через місяць отримали документи про розірвання шлюбу. До 2022 дитина проживала з матір`ю та за цей період у дитини склалися неприємні враження від перебування в матері. В 2022 дитину забрали на канікули у м.Вільногірськ та вона не захотіла повертатися до позивачки, говорила, що мати її б`є та сварить. Позивачка має психічні розлади, хворіє на епілепсію, що впливає на її психологічний стан. Мати дитини двічі на рік надсилає їй подарунки на день народження та Новий рік.

Свідок ОСОБА_10 , в судовому засіданні показав, що останній раз ОСОБА_11 зателефонувала та запитала чи можна взяти доньку на канікули, бабуся відповіла, що подумає, при цьому ніхто їй в цьому не відмовляв. Дитина не хоче їхати до матері, бо та її б`є та ображає, примушує прибирати. Спілкується з матір`ю тільки по телефону. У ОСОБА_11 бувають емоційні зриви, зміни настрою, так як вона хворіє на епілепсію. В 2020, коли ОСОБА_12 було 4 роки, її з позивачкою відвезли в м. Балта на канікули до бабусі, там вона жила приблизно два роки, через місяць отримали документи про розірвання шлюбу. В 2022 році, коли дитину забрали на канікули у м.Вільногірськ, вона не захотіла повертатися до матері, пояснила, що її там б`ють та змушують працювати. На Новий рік та день народження доньки вона відправляє їй подарунки, а зазвичай спілкуються телефоном. У 2023 році, вона приїздила та вони разом проводили час.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Тобто, права та обов`язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини.

Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Згідно ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34 , 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частиною 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно абзацу другого Принципу 7 Декларації прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки.

Виходячи із гарантій, передбачених ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при вирішенні спорів щодо участі батька (матері) у вихованні (піклуванні) дитини необхідно брати до уваги інтереси, а також права та свободи всіх залучених сторін і, що більш важливо - основні інтереси дитини та її права. Якщо існує можливість того, що контакти з батьком (матір`ю) можуть завдати шкоди інтересам дитини або становити втручання в її права, саме відповідні національні органи зобов`язані забезпечити справедливу рівновагу між ними.

При цьому вирішальне значення має те, чи вжили відповідні національні органи всіх необхідних заходів для того, щоб сприяти налагодженню контактів тією мірою, якою вимагати цього від них було б доцільно за наявних конкретних обставин кожної справи.

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч.4 ст.10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Hunt v. Ukraine» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Суд при винесенні рішення враховує поведінку сторін під час розгляду справи, приймає до уваги докази, долучені до матеріалів справи, а також рекомендації встановлені органом опіки та піклування.

Крім того, суд дотримується розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт.

Суд, враховуючи поведінку матері, стан її здоров`я, позицію батька, думку і побажання дитини та висновок органу опіки та піклування, доходить висновку, що позовні вимоги про визначення позивачці способів участі у вихованні та особистому спілкуванні із донькою слід задовольнити частково.

При цьому, суд погоджується із рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування № 242/0/7-25 від 16.07.2025, яким визначено графік побачень позивачки з дитиною, з урахуванням її думки, що повністю відповідає інтересам малолітньої дитини, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання матір`ю, яка проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення її права на особисте спілкування із донькою, тому саме такий графік побачень суд приймає до уваги і визначає позивачці для побачення з дитиною.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 211,20 грн слід стягнути з відповідача на рахунок держави, оскільки позивачка звільнена від його сплати на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі ст.ст.19, 141, 157, 158, 159 СК України, ст.ст.11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, та керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 259, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення способів участі матері у вихованні дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області задовольнити частково.

Визначити наступний спосіб участі матері - ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом особистих зустрічей в межах населеного пункту за місцем проживання дитини, з урахуванням згоди дівчинки та попередженням батька дитини про день зустрічі не пізніше, ніж за три доби засобами мобільного зв`язку:

-на літніх канікулах з 01 липня по 01 серпня щороку до досягнення дитиною повноліття;

-на зимових канікулах сім днів починаючи з 2025 року по 2034 рік, а саме до досягнення дитиною повноліття.

Зобов`язати батька малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомляти матір дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про неможливість зустрічі з донькою у разі хвороби дитини або виникнення особистих справ не пізніше ніж за дві доби, засобами зв`язку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Попередити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про обов`язковість виконання ними своїх батьківських обов`язків відносно дитини - ОСОБА_5 та вчинення дій лише в її інтересах, враховуючи її бажання та можливості.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - суддя підпис Т.М.Данилюк