КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5898/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Київ

Справа № 752/22478/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року, постановлену у складі судді Слободянюк А.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадео Право» про стягнення коштів,

встановив:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року повернуто позивачу ОСОБА_1 позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадео Право» про стягнення коштів.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на її необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» апелянт мав бути звільнений від сплати судового збору, оскільки позовною вимогою було стягнення коштів за неотримання правової допомоги від відповідача в повному обсязі. Але на виконання вимог ухвали суду від 25.10.2024 року, представником позивача були усуненні недоліки та сплачений судовий збір у повному обсязі. Представником позивача було подано через канцелярію суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої було долучено докази сплати судового збору у визначеному судом розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V (перегляд судових рішень) ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Амадео Право» про стягнення безпідставно набутих коштів, шляхом ненадання в повному обсязі правової допомоги, за договором про надання юридичних послуг № від 07.07.2024 року. Просив стягнути з відповідача суму безпідставно набутих коштів в розмірі 40 500 грн., а також пеню у сумі - 91 800 грн., а всього 132 300 грн.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача має зареєстрований кабінет в системі «Електронний суд», 01 листопада 2024 року вказану ухвалу суду було доставлено до зареєстрованого електронного кабінету представника позивача, про що свідчать відповідна довідка, яка міститься в матеріалах справи. З урахуванням того, що стороні позивача було надано десятиденний строк для усунення недоліків позову з моменту отримання ним копії ухвали суду та враховуючи те, що така ухвала була доставлена в електронний кабінет представника позивача - 01 листопада 2024 року, то вбачається, що граничний строк усунення недоліків за наведеною позовною заявою, був - до 11 листопада 2024 року, включно. Станом на 18 листопада 2024 року недоліки позовної заяви не усунено, а тому суд дійшов висновку, що позовна заява відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Амадео право» про стягнення безпідставно набутих коштів.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду з вказаним позовом для дотримання вимог ст. 175 ЦПК України зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів»), тим самим, навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Однак, у порушення даних вимог закону, позивач у своїй позовні заяві не посилається на обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», не зазначає про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є стягнення грошових коштів за наслідками неналежного виконання зобов`язання за договором, у зв`язку із чим до спірних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів» не застосовується, і тому посилання позивача на відповідні норми Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті судом до уваги як підстава для звільнення від сплати судового збору.

Ціна позову визначена позивачем у позові у розмірі 132 300 грн, отже розмір судового збору, який підлягає сплаті, складає 1323 грн.

Згідно з довідкою про доставку електронного документу, копію ухвали від 25 жовтня 2024 року про усунення недоліків, доставлено до електронного кабінету представнику позивача Потьомкіну С.О. 01 листопада 2024 року.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу від 18 листопада 2024 року, суд першої інстанції виходив з того, що стороні позивача було надано десятиденний строк для усунення недоліків позову з моменту отримання ним копії ухвали суду та враховуючи те, що така ухвала була доставлена в електронний кабінет представника позивача - 01 листопада 2024 року, то вбачається, що граничний строк усунення недоліків за наведеною позовною заявою, був - до 11 листопада 2024 року, включно. Станом на 18 листопада 2024 року недоліки позовної заяви не усунено, а тому суд дійшов висновку, що позовна заява відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з додатків до апеляційної скарги, представник позивача ОСОБА_2. 05 листопада 2024 року на виконання вимог ухвали суду від 25 жовтня 2024 року подав через канцелярію Голосіївського районного суду м. Києва заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої було долучено квитанцію про сплату судового збору від 04 листопада 2024 року на загальну суму 1323 грн., про що свідчить штамп Голосіївського районного суду м. Києва за вх. № 61240 від 05.11.2024 року на примірнику заяви позивача про отримання судом вказаної заяви з додатками (а.с.31-33).

За таких умов, позивачем було усунуто недоліки у встановлений судом першої інстанції строк та виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху щодо оплати судового збору.

Оскільки заява про усунення недоліків позовної заяви разом з квитанцією про сплату судового збору були надані через канцелярію Голосіївського районного суду м. Києва у встановлений судом строк, проте виконання позивачем ухвали від 25.10.2024 року судом першої інстанції перевірене належним чином не було, тому оскаржувана ухвала про визнання позовної заяви неподаною та її повернення постановлена судом необґрунтовано, що порушує ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Разом з тим, є безпідставними доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» апелянт мав бути звільнений від сплати судового збору, оскільки позовною вимогою було стягнення коштів за неотримання правової допомоги від відповідача в повному обсязі, адже відповідно до висновків Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 191/2617/19 « до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики, що виключає застосування до відносин, що виникли між адвокатом та клієнтом положень Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви у зв`язку з недодержанням заявником вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України колегія суддів вважає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги в цій частині - обґрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому розгляду позовної заяви про стягнення коштів, що відповідно до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та направлення заяви для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374 - 379, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року- скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.