Постанова

Іменем України

31 липня2025 року

м. Київ

справа № 824/84/24

провадження № 61-14484 ав 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого судді - Пророка В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

за участю секретаря судового засідання - Котенка О. О.,

учасники справи:

заявник (боржник у третейській справі)
-ОСОБА_1 (не з`явився),
заінтересована особа (стягувач у третейській справі)
-Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАН КРЕДИТ» (не з`явилося, клопотало про розгляд справи за його відсутності),

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, постановлену суддею Мазурик О. Ф.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» від 22 травня 2023 року у третейській справі № 0705-23/02 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог заявника

1. Рішенням від 22 травня 2023 року у третейській справі № 0705-23/02 Постійно діючий третейський суд при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» (далі - Третейський суд АВП «Бона Деа»; рішення третейського суду від 22 травня 2023 року) вирішив:

1.1. стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАН КРЕДИТ» (далі - ТОВ «ПАН КРЕДИТ») заборгованість за кредитним договором від 26 серпня 2021 року № КД-0009/08-21/3010 (далі - кредитний договір від 26 серпня 2021 року) у сумі 228 234,15 грн;

1.2. стягнути частково нарахований штраф за неналежне виконання умов договору іпотеки від 26 серпня 2021 року, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. (зареєстрованим за № 8203) (далі - договір іпотеки від 26 серпня 2021 року), у розмірі основного зобов`язання, виконання якого забезпечене іпотекою, а саме - 90 000,00 грн;

1.3. стягнути понесені позивачем витрати на отримання правової допомоги у сумі 30 150,00 грн.

2. 13 червня 2024 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду (далі - Суд першої інстанції) заяву про скасування рішення третейського суду від 22 травня 2023 року. У тому числі просив поновити йому строк на відповідне оскарження.

3. Ця заява аргументована тим, що ані кредитний договір від 26 серпня 2021 року, ані договір іпотеки від 26 серпня 2021 року не містять умов про вирішення спорів між їх сторонами у третейському суді. Про підписання 26 серпня 2021 року будь-якої окремої третейської угоди (далі - спірна третейська угода) між ним та ТОВ «ПАН КРЕДИТ» заявник не пам`ятає. До того ж вона не містить: визначену процедуру вибору кількісного та персонального складу третейського суду; визначення предмету спору між сторонами, який може бути переданий на розгляд третейського суду, що є порушенням статті 12 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV «Про третейські суди» (у актуальній редакції далі - Закон про третейські суди). Все це свідчить про недійсність спірної третейської угоди.

4. Водночас ОСОБА_1 заявляє, що представники ТОВ «ПАН КРЕДИТ» ввели його в оману під час отримання його підпису під спірною третейською угодою та обманули його, вказавши у тексті кредитного договору від 26 серпня 2021 року неправдиву інформацію відносно мети отримання заявником кредитних коштів. Дійсною метою отримання заявником відповідного кредиту була потреба в ремонті новозбудованої квартири, яка є предметом договору іпотеки від 26 серпня 2021 року, а відтак, на думку ОСОБА_1 , кредитні кошти були отримані на споживчі цілі, а не для розвитку бізнесу. Зокрема, витрачав він їх на купівлю товарів та послуг для власних особистих цілей. ОСОБА_1 не займається бізнесом та не є фізичною особою - підприємцем. Отже представники ТОВ «ПАН КРЕДИТ» ввели його в оману, оскільки надали йому на підпис велику кількість юридичних документів, не пояснюючи їх зміст та правові наслідки підписання цих документів.

5. Тому ОСОБА_1 стверджує про фактичну відсутність спірної третейської угоди, а також своєї згоди на передачу будь-яких спорів за вище зазначеними договорами на розгляд третейського суду. Також він не брав участь у зазначеному третейському розгляді спору, про який його не повідомили належним чином, не був залучений до обрання третейського судді, який прийняв рішення третейського суду від 22 травня 2023 року, зокрема йому не відомо на підставі яких норм Регламенту Третейського суду АВП «Бона Деа» (далі - Регламент третейського суду) було обрано та призначено відповідного третейського суддю, який є адвокатом. А у додаткових поясненнях ОСОБА_1 також стверджує, що для застосування статті 13 Регламенту третейського суду необхідно було мати згоду усіх сторін відповідного третейського спору на його одноособовий розгляд третейським суддею. ОСОБА_1 вважає, що він не надавав таку згоду.

Короткий зміст судового рішення, прийнятого апеляційним судом як судом першої інстанції

6. Ухвалою від 30 липня 2024 року Київський апеляційний суд (далі - Суд першої інстанції), крім іншого, поновив заявнику строк на відповідне оскарження рішення третейського суду від 22 травня 2023 року. А ухвалою від 24 вересня 2024 рокуСуд першої інстанції відмовив у задоволенні зазначеної заяви ОСОБА_1 .

7. Суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів цієї справи випливає наявність підписаної окремої спірної третейської угоди, яка передбачає передачу спорів між ТОВ «ПАН КРЕДИТ» та заявникомна розгляд Третейського суду АВП «Бона Деа» відповідно до Регламенту третейського суду. Твердження заявника про те, що він не пам'ятає як її підписував, не спростовує її підписання ним, оскільки не доведено, що на ній міститься не його підпис. Підпис вказує на підтвердження заявником свого ознайомлення із спірною третейською угодою та розуміння її змісту. Чинність спірної третейської угоди не спростована. Належні докази обману заявника при підписанні спірної третейської угоди суду не надані. Відповідно до матеріалів справи, встановлених обставин та статті 204 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV (у актуальній редакції далі - ЦК України) у Суду першої інстанції відсутні підстави вважати, що спірна третейська угода є недійсною та не стосується відповідного спору, розглянутого Третейським судом АВП «Бона Деа».

8. Також Суд першої інстанції встановив, що зазначений спір не стосується захисту прав споживача, оскільки предметом кредитного договору від 26 серпня 2021 року, який не визнаний недійсним, чітко визначений фінансовий кредит з цільовим призначенням: створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності заявником. Також у цьому кредитному договорі прямо зазначено, що заявник підтверджує своє розуміння того, що на нього не розповсюджується специфіка законодавства України про захист прав споживачів та споживче кредитування. А з розписки про ознайомлення із умовами цього кредитного договору, підписаної заявником, слідує, що він у однозначний спосіб підтвердив своє розуміння того, що відповідний кредит видається на неспоживчі цілі.

9. Інших переконливих доказів того, що зазначений спір не може бути розглянутий третейським судом, заявник Суду першої інстанції не надав.

10. Суд першої інстанції також вказав на неподібність правовідносин у справі, що розглядається, зі справами, на правові висновки Верховного Суду у яких послався заявник (постанови від 17 вересня 2018 року у справі № 796/138/2018, від 18 грудня 2018 року у справі № 978/1764/18, від 11 лютого 2021 року у справі № 870/89/20), стверджуючи про необхідність скасувати рішення третейського суду від 22 травня 2023 року.

11. Той факт, що обраний третейській суддя є адвокатом, сам по собі не є підставою для скасування рішення третейського суду від 22 травня 2023 року, якщо не доведено його будь-яку необ'єктивність при розгляді відповідної третейської справи, оскільки стаття 18 Закону про третейські суди не забороняє адвокатам лише через відповідний статус як такий бути третейськими суддями. Водночас необ'єктивність обраного третейського судді заявником не пояснена та не доведена.

12. Оцінюючи аргументи заявника щодо відсутності у спірній третейській угоді умов про вибір кількісного та персонального складу третейського суду, а також щодо неприйняття ним участі в обранні третейського судді, який ухвалив рішення третейського суду від 22 травня 2023 року, Суд першої інстанції виходив з такого.

13. Сторони спірної третейської угоди узгодили, що призначення складу третейського суду для розгляду спору має відбуватись відповідно до Регламенту третейського суду, який передбачає, що Голова Третейського суду АВП «Бона Деа» формує цей склад. Отже відсутні підстави говорити про те, що наведені аргументи заявника можуть впливати на необхідність скасування рішення третейського суду від 22 травня 2023 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

14. У жовтні 2024 року до Верховного Суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 одночасно на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року у справі № 824/95/23 та на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року у справі, що розглядається.

15. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року у справі № 824/95/23.

16. Верховний Суд здійснює апеляційний перегляд ухвали Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року у справі № 824/84/24, щодо якої ОСОБА_1 просить скасувати це судове рішення та ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення третейського суду від 22 травня 2023 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

17. За своєю суттю доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року зводяться фактично до повторення доводів його заяви про скасування рішення третейського суду та тверджень про неправильну оцінки їх Судом першої інстанції: він не згоден з висновком Суду першої інстанції з приводу неспоживчого кредиту за кредитним договором від 26 серпня 2021року та нерозповсюдження на зазначені правовідносини законодавства про захист прав споживачів; Третейський суд АВП «Бона Деа» розглянув непідвідомчу йому справу без участі заявника; спірна третейська угода не стосується спорів за кредитним договором від 26 серпня 2021 року та договором іпотеки від 26 серпня 2021 року; склад третейського суду, який ухвалив рішення третейського суду від 22 травня 2023 року, не відповідає спірній третейській угоді та законодавству України.

18. У судове засіданні заявник не з`явився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

19. Верховний Суд приймає до уваги лише ті доводи, які стосуються апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали Суду першої інстанції в межах повноважень, визначених Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року № 1618-IV(у актуальній редакції далі - ЦПК України).

20. Зокрема, Верховний Суд не приймає до уваги аргумент заявника з приводу введення його в оману щодо мети отримання ним кредиту за кредитним договором від 26 серпня 2021 року, враховуючи, що у цій справі не ставиться та не вирішується питання, врегульовані статтею 230 (правові наслідки вчинення правочину під впливом обману) ЦК України.

21. Також Верховний Суд не приймає до уваги аргумент щодо відсутності існування третейської угоди, укладеної між заявником та ТОВ «ПАН КРЕДИТ», її недійсності через те, що заявник не пам'ятає як її підписував, оскільки Суд першої інстанції належним чином встановив, що заявник підписав її, ОСОБА_1 не спростовує безпосередній факт наявності його підпису у спірній третейській угоді, яким він підтвердив розуміння її змісту. Ніяких доводів та доказів відсутності або обмеження власної правоздатності заявник суду не надав, так само як і доводів та доказів, що вказували б на недобровільний характер підписання заявником спірної третейської угоди.

22. Не приймає Верховний Суд й доводи заявника з приводу помилкового та безпідставного неврахування Судом першої інстанції висновків Верховного Суду, на які заявник посилався у своїй заяві, оскільки Суд першої інстанції аргументовано пояснив чому вважає правовідносини у відповідних справах неподібними, а заявник у своїй апеляційній скарзі жодних аргументів щодо суті помилковості такого висновку Суду першої інстанції не навів, а вимагає лише застосування правових висновків Верховного Суду відповідно до свого власного їх бачення.

23. Також Верховний Суд не приймає до уваги власне тлумачення заявника процедури призначення третейських суддів для розгляду спорів, передбаченої Регламентом третейського суду, оскільки згідно з принципом «компетенція компетенції» (Kompetenz-Kompetenz, competentia competentiае) тлумачення регламенту віднесене саме до компетенції третейського суду, а Верховний Суд покликаний лише контролювати його дотримання з точки зору відповідності третейського розгляду вимогам законодавства.

(2) Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

24. ТОВ «ПАН КРЕДИТ» правом на подання заперечення (відзиву; пояснень) на апеляційну скаргу не скористалося, усудове засіданні не з`явилося, про місце, дату і час судового засідання повідомлене належним чином.

25. 19 березня 2025 року до Верховного Суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» надійшло клопотання Уварової Юлії Володимирівни, як представниці ТОВ «ПАН КРЕДИТ», про відкладення розгляду цієї справи, призначеної ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2025 рокудо розгляду у відкритому судовому засіданні Верховного Суду на 20 березня 2025 року на 10:00 годину з повідомленням учасників справи.

26. 09 травня 2025 року до Верховного Суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» надійшла заява представника ТОВ «ПАН КРЕДИТ» Уварової Ю. В. з проханням здійснювати розгляд справи, призначений на 15 травня 2025 року без участі ТОВ «ПАН КРЕДИТ». Аналогічна заява надійшла до Верховного Суду й 09 липня 2025 року щодо судового засідання, призначеного на 31 липня 2025 року.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

28. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду допускається. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних правовідносин, крім випадків, передбачених законом (частина четверта статті 4 ЦПК України). Цьому кореспондує частин перша статті 21 ЦПК України.

29. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (згідно із частинами третьою та четвертою статті 12 ЦПК України).

30. Відповідно до частини восьмої статті 19 ЦПК України суди розглядають, зокрема справи про оскарження рішень третейських судів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів.

31. Частина третя статті 21 ЦПК України передбачає, що рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України.

32. Справи щодо оскарження рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (згідно із частиною другою статті 23 ЦПК України). Це кореспондує частині третій статті 454 ЦПК України з точки зору визначення суду-адресата відповідної заяви.

33. Згідно із частиною другою статті 24 та частиною другою статті 351 ЦПК України Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

34. Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені у Главі 5 ЦПК України. Зокрема, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України (відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України).

35. Суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частини перша та друга статті 372 ЦПК України).

36. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

37. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

38. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частини перша та друга статті 367 ЦПК України).

39. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина четверта статті 367 ЦПК України).

40. Третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому Законом про третейські суди, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин (згідно із абзацом другим статті 2 Закону про третейські суди).

41. У судовому засіданні 20 березня 2025 року Верховний Суд ухвалив відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування інформації з Третейського суду АВП «Бона Деа» та, враховуючи клопотання позивача від 19 березня 2025 року, - відкласти розгляд справи на 03 квітня 2025 року о 10:00 год, про що учасники справи були належним чином повідомлені.

42. У зв`язку з тим, що суддя-доповідач у справі не здійснював повноваження 03 квітня 2025 року розгляд справи був призначений на 10 квітня 2025 року о 11:00 год, про що учасники справи були належним чином повідомлені. У судове засідання учасники судової справи та/або їх представники не з`явилися. Розгляд справи був відкладений на 15 травня 2025 року о 10:00 год, про що учасники справи були належним чином повідомлені.

43. У зв`язку з тим, що суддя-доповідач у справі не здійснював повноваження 15 травня 2025 року розгляд справи був призначений на 31 липня 2025 року о 10:00 год, про що учасники справи були належним чином повідомлені.

44. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 31 липня 2025 року розгляд справи відбувся у порядку письмового провадження відповідно до частини другої статті 247 та частини четвертої статті 268 ЦПК України.

(1) Фактичні обставини справи

45. Судом першої інстанції та Верховним Судом як судом апеляційної інстанції (в тій частині, у якій це не було зроблено Судом першої інстанції) були встановлені такі обставини цієї справи.

46. Відповідно до заяви від 26 серпня 2021 року на отримання кредиту, підписаної ОСОБА_1 та адресованої Генеральному директору ТОВ «ПАН КРЕДИТ», ОСОБА_1 звернувся до цього товариства щодо можливості надання йому кредиту у сумі 90 000,00 грн на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності, без мети використання кредитних коштів на придбання, замовлення товарів та/або продукції для власних потреб. Також у цій заяві за особистим підписом ОСОБА_1 міститься застереження, що він підтверджує правильне розуміння ним суті фінансової послуги, яку отримає від ТОВ «ПАН КРЕДИТ». А у розписці про ознайомлення перед укладенням із істотними умовами кредитного договору № КД-0009/08-21/3010, підписаній ОСОБА_1 , зазначається підтвердження ним обрання умов неспоживчого кредитування, зокрема його окремим підписом підтверджується розуміння того, що відповідний кредит не є споживчим, що у цій розписці відзначено великими літерами: «НЕ Є СПОЖИВЧИМ» (т. 1, а. с. 48).

47. 26 серпня 2021 року між ТОВ «ПАН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № КД-0009/08-21/3010, відповідно до умов якого ТОВ «ПАН КРЕДИТ» зобов`язалось надати ОСОБА_1 фінансовий кредит у формі кредитної лінії з лімітом у сумі 90 000,00 грн, в межах якого він може отримувати будь-які суми кредиту на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлені цим кредитним договором. У пункті 1.2 цього кредитного договору чітко визначене цільове призначення кредиту - створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 10-13, 42-52, 93-96).

48. Згідно із пунктом 9.5 кредитного договору від 26 серпня 2021 року, якщо його сторони не можуть дійти згоди із спірних питань шляхом проведення переговорів, то такий спір вирішується у судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства України, або, у разі забезпечення виконання зобов'язань за цим договором іпотекою - в позасудовому порядку відповідно до договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі.

49. Абзац другий пункту 9.7. кредитного договору від 26 серпня 2021 року передбачає, що стягнення заборгованості за цим договором здійснюється: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; у будь-який інший спосіб, передбачений чинним законодавством України. ТОВ «ПАН КРЕДИТ» на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права та стягнення заборгованості за цим договором.

50. У пункті 11.5.1 кредитного договору від 26 серпня 2021 року вказано, що ОСОБА_1 визнає, що правовідносини, які виникли між сторонами на підставі укладення цього кредитного договору не підлягають регулюванню положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування», оскільки: за цим кредитним договором ОСОБА_1 наданий фінансовий кредит; грошові кошти, надані за цим кредитним договором, надаються йому без подальшої мети придбання, замовлення, використання ним або наміру придбання чи замовлення товарів та/або продукції для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або обов'язків найманого працівника; використання кредитних коштів, передбачених цим кредитним договором, буде здійснюватися виключно на створення (початок), розвиток, удосконалення приватної підприємницької діяльності.

51. 26 серпня 2021 року між ТОВ «ПАН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором від 26 серпня 2021 року № КД-0009/08-21/3010 укладений договір іпотеки (реєстровий № 8203), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. Стаття 3 цього договору іпотеки містить умови нарахування штрафів за його порушення. Пункт 5.1. цього договору іпотеки передбачає, що всі спори, пов'язані з укладенням, виконанням, розірванням, зміною, визнанням цього договору недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються цього договору, якщо не можливо їх вирішити за згодою сторін - підлягають вирішенню у суді (т. 1, а. c. 14-15, 53-54, 97-98).

52. Також 26 серпня 2021 року між ТОВ «ПАН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладена третейська угода, відповідно до якої, спори щодо їх правовідносин, які виникають між ними на підставі укладених ними правочинів, окрім тих, які не підлягають розгляду у третейських судах згідно із законодавством, вирішуються Третейським судом АВП «Бона Деа»відповідно до Закону про третейські суди, Регламенту третейського суду та законодавства України. Згідно із пунктом 2 спірної третейської угоди склад третейського суду для розгляду цих спорів призначатиметься відповідно до Регламенту третейського суду, а пункт 3 покладає на сторони обов'язки дотримуватись як вимог законодавства, так й вимог Регламенту третейського суду. У пункті 5 спірної третейської угоди сторони, зокрема, підтверджують розуміння її значення та добровільність її укладення (т. 1, а. c. 9, 70 - зворотна сторона, 99)

53. Ще 26 серпня 2021 року на підставі усного звернення ОСОБА_1 наданий транш за кредитної лінією, передбаченою кредитним договором від 26 серпня 2021 року № КД-0009/08-21/3010, у касі ТОВ «ПАН КРЕДИТ» у сумі 8 950,00 грн (т. 1, а. с. 55). Отримання цих коштів ОСОБА_1 підтверджується його відповідною розпискою (т. 1, а. c. 58).

54. Також 26 серпня 2021 року на підставі Доручення на перерахунок коштів ОСОБА_1 від 26 серпня 2021 року (т. 1, а. с. 57) йому перераховані на банківський рахунок кредитні кошти за кредитним договором від 26 серпня 2021 року № КД-0009/08-21/3010 у сумі 81 050,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 26 серпня 2021 року № 438 (т. 1, а. с. 57 - зворотна сторона). Отримання цих коштів ОСОБА_1 підтверджується його відповідною розпискою (т. 1, а. с. 55 - зворотна сторона).

55. Третейський суд АВП «Бона Деа»є належним чином зареєстрованим та знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Братиславська, 14 Б, офіс 203, що підтверджується свідоцтвом Міністерства юстиції України від 13 серпня 2008 року № 027-2008 (т. 1, а. с. 112).

56. Регламент Третейського суду АВП «Бона Деа»(далі також - Регламент третейського суду) затверджений Загальними зборами Засновників Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» - протокол від 12 квітня 2009 року № 2 (т. 1, а. с. 100-111).

57. Стаття 2 Регламенту третейського суду передбачає, що Третейський суд АВП «Бона Деа» розглядає справи за наявності третейського застереження, зокрема у вигляді окремої письмовою угоди між сторонами про передачу йому для вирішення конкретного спору (далі - Третейська угода), визначених категорій або всіх спорів, що виникли або можуть виникнути між сторонами у зв'язку з будь-яким правовідношенням, незалежно від того, мало воно чи ні договірний характер, що кореспондує частині першій статті 9 Регламенту третейського суду. Питання щодо компетенції Третейського суду АВП «Бона Деа» у конкретній третейській справі вирішується Головою цього третейського суду, його складом чи третейським суддею, який розглядає спір одноособово. При цьому Третейська угода, що є частиною договору, тлумачиться як угода, яка не залежить від інших умов договору.

58. Стаття 7 Регламенту третейського суду визначає підвідомчість справ Третейському суду АВП «Бона Деа» та не містить спеціальних виключень, які не передбачені частиною першою статті 6 Закону про третейські суди.

59. Згідно із частиною шостою статті 9 Регламенту третейського суду наявність Третейської угоди означає, що її сторони приймають цей регламент у повному обсязі та він є для них обов'язковим при третейському розгляді їх спорів.

60. Частина друга статті 11 Регламенту третейського суду передбачає, що Головою Третейського суду АВП «Бона Деа» може бути обрана особа, яка має вищу юридичну освіту. А частина п'ята цієї статті Регламенту третейського суду уточнює, що Голова Третейського суду АВП «Бона Деа» має право бути третейським суддею у вирішенні спорів Третейським судом АВП «Бона Деа».

61. Стаття 13 (формування складу третейського суду) Регламенту третейського суду чітко встановлює, що підписання Третейської угоди, навіть без прямого зазначення цього у ній, свідчить про те, що її сторони доручають Голові Третейського суду АВП «Бона Деа» самостійно призначати для розгляду третейської справи третейських суддів зі списку Третейського суду АВП «Бона Деа».

62. Стаття 16 Регламенту третейського суду передбачає право сторони третейського спору заявити відвід визначеному для його розгляду судді або суддям Третейського суду АВП «Бона Деа».

63. Відповідно до частини першої статті 66 Регламенту третейського суду питання про прийняття позовної заяви у третейській справі до провадження Третейського суду АВП «Бона Деа» вирішується його Головою. При цьому він же встановлює існування та дійсність Третейської угоди, що передбачено частиною другою статті 66 Регламенту третейського суду.

64. Стаття 68 Регламенту третейського суду встановлює обов'язок третейського судді, який розглядає третейську справу одноособово, повідомити сторони щодо ухвали про прийняття її до провадження Третейського суду АВП «Бона Деа». Повідомлення сторін третейського спору про засідання третейського суду здійснюється відповідно до статті 70 Регламенту третейського суду, яка передбачає направлення необхідних документів Третейським судом АВП «Бона Деа» сторонам поштою за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи/або останнім відомим місцем знаходження юридичної особи. Зазначене повідомлення (як окреме так і у тексті відповідної ухвали) Третейського суду АВП «Бона Деа» може бути відправлене також телефонограмою, факсограмою або будь-яким засобом зв'язку, що фіксується у відповідному журналі вихідної кореспонденції Третейського суду АВП «Бона Деа».

65. Відповідно до матеріалів третейської справи № 0705-23/02 Третейський суд АВП «Бона Деа» 10 травня 2023 року рекомендованим листом направив ОСОБА_1 свою ухвалу про прийняття відповідної позовної заяви ТОВ «ПАН КРЕДИТ», якою: прийняв позовну заяву ТОВ «ПАН КРЕДИТ» та відкрив провадження у третейській справі № 0705-23/02; призначив місце, час та дату (22 травня 2023 року) розгляду цієї третейської справи; визначив для її розгляду склад третейського суду - одноособово суддю ОСОБА_2.; повідомив учасників цієї третейської справи про можливість надання ними до початку судового засідання у ній заперечень, клопотань, пояснень; зобов'язав ОСОБА_1 надати заперечення проти відповідного позову (т. 1, а. с. 71).

66. Документи, які б підтверджували, що ОСОБА_1 не отримував зазначений рекомендований лист суду не надані (в матеріалах справи відсутні).

67. Також згідно із матеріалами третейської справи № 0705-23/02 ОСОБА_2 є Головою Третейського суду АВП «Бона Деа».

68. Рішенням Третейського суду АВП «Бона Деа»від 22 травня 2023 року у третейській справі № 0705-23/02 за позовом ТОВ «ПАН КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнення штрафу за неналежне виконання договору іпотеки, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПАН КРЕДИТ»: заборгованість за кредитним договором від 26 серпня 2021 року № КД-0009/08-21/3010 у сумі 228 234,15 грн; частково нарахований штраф за неналежне виконання умов договору іпотеки, посвідченого від 26 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. (зареєстрованим за № 8203), у розмірі основного зобов`язання, виконання якого забезпечено іпотекою, а саме - 90 000,00 грн; понесені позивачем витрати на отримання правової допомоги у сумі 30 150,00 грн (т. 1, а. с. 33-35, 41-75).

69. Крім іншого, Третейський суд АВП «Бона Деа» відзначив у рішенні третейського суду від 22 травня 2023 року про неподання запитуваних у ОСОБА_1 відзиву чи заперечення на позов ТОВ «ПАН КРЕДИТ» та визнання третейським судом причини неявки ОСОБА_1 у засідання третейського суду, про яке він був повідомлений, неповажною через відсутність будь-яких його пояснень з цього питання також.

(2) Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції як суду першої інстанції

70. Відповідно до частини першої статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

71. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними (згідно із частиною сьомою статті 454 ЦПК України).

72. Рішення третейського суду може бути скасовано у випадках, передбачених статтею 458 ЦПК України. Зокрема, частина друга цієї статті ЦПК України передбачає можливість відповідного скасування у наступних випадках: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди (якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди); 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі. Цьому кореспондує частина третя статті 51 Закону про третейські суди. Цей перелік підстав скасування судом рішення третейського суду є вичерпним.

73. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є розумність.

74. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частини перша, друга та четверта статті 202 ЦК України).

75. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (частина перша статті 204 ЦК України).

76. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (частина перша статті 209 ЦК України).

77. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 ЦК України).

78. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом (частина третя статті 575 ЦК України).

79. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

80. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

81. Абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (у актуальній редакції далі - Закон про іпотеку) визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому Законом про іпотеку.

82. Відповідно до частини першої статті 3 Закону про іпотеку вона виникає, зокрема на підставі відповідного договору.

83. Третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону про третейські суди).

84. Регламент постійно діючого третейського суду (також - регламент третейського суду) - документ, яким визначаються порядок та правила вирішення спорів у третейському суді, правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, інші питання, пов`язані з вирішенням спорів третейським судом (відповідно до абзацу шостого частини першої статті 2 Закону про третейські суди).

85. Склад третейського суду - персональний склад третейського суду, що розглядає конкретну справу (абзац десятий частини першої статті 2 Закону про третейські суди).

86. Частина перша статті 6 Закону про третейські суди передбачає, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема: 1) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки (пункт 7); 2) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України (пункт 11); 3) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) (пункт 14).

87. Порядок та правила розгляду справ у постійно діючих третейських судах встановлюються Законом про третейські суди та регламентом третейського суду. Регламент третейського суду повинен визначати порядок та правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, правила вирішення спорів третейським судом, інші питання, віднесені до компетенції третейського суду Законом про третейські суди. Регламент третейського суду може містити положення, які хоча і не передбачені Законом про третейські суди, але не суперечать принципам організації та діяльності третейського суду, визначеним цим Законом, і є необхідними для належного здійснення третейським судом повноважень з третейського вирішення спорів (відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 10 Закону про третейські суди).

88. Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту (частини перша-третя статті 12 Закону про третейські суди).

89. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди (згідно із частинами четвертою та п`ятою статті 12 Закону про третейські угоди).

90. Частина сьома статті 12 Закону про третейські суди передбачає, що за умови недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

91. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом (частина дев`ята статті 12 Закону про третейські суди).

92. Сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів. Для призначення чи обрання третейських суддів у кожній справі необхідна їхня згода. У постійно діючих третейських судах призначення чи обрання третейських суддів здійснюється із затвердженого відповідно до статті 8 Закону про третейські суди списку третейських суддів, який за регламентом цього постійно діючого третейського суду може мати обов`язковий чи рекомендаційний характер (частини перша-третя статті 14 Закону про третейські суди).

93. У постійно діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду (частина друга статті 15 Закону про третейські суди).

94. Склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду (частини перша-третя статті 16 Закону про третейські суди).

95. Формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду (частина перша статті 17 Закону про третейські суди).

96. Згідно із частиною першою статті 18 Закону про третейські суди третейським суддею може бути призначена чи обрана особа, яка прямо чи опосередковано не заінтересована в результаті вирішення спору, а також має визнані сторонами знання, досвід, ділові та моральні якості, необхідні для вирішення спору. Частина друга визначає коло осіб, які не можуть бути третейськими суддями, до якого адвокати безпосередньо не віднесені. А частина третя цієї статті Закону про третейські суди уточнює, що у разі одноособового вирішення спору третейський суддя постійно діючого третейського суду повинен мати вищу юридичну освіту.

97. Третейський суд, з додержанням вимог Закону про третейські суди, самостійно вирішує питання про наявність або відсутність у нього компетенції для розгляду конкретної справи. Сторона має право заявити про відсутність у третейського суду компетенції стосовно переданого на його вирішення спору до початку розгляду справи по суті. При прийнятті позову третейський суд вирішує питання про наявність і дійсність угоди про передачу спору на розгляд третейського суду (відповідно до частин першої, другої, сьомої та восьмої статті 27 Закону про третейські суди).

98. Місцем проведення третейського розгляду справи у постійно діючому третейському суді є місцезнаходження цього третейського суду (частина перша статті 30 Закону про третейські суди).

99. Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 Закону про третейські суди (згідно із частиною третьою статті 39 Закону про третейські суди).

100. Ненадання витребуваних третейським судом доказів, інших письмових документів чи матеріалів, неявка у засідання третейського суду сторін або їхніх представників, які належним чином були повідомлені про розгляд справи і проведення засідання третейського суду, не є перешкодою для третейського розгляду і прийняття рішення, якщо причина ненадання документів або неявки сторін у засідання визнана третейським судом неповажною (стаття 41 Закону про третейські суди).

101. Рішення третейського суду приймається після дослідження усіх обставин справи третейським суддею, що одноособово розглядав справу, або більшістю голосів третейських суддів, які входять до складу третейського суду. Рішення оголошується у засіданні третейського суду (частина перша статті 45 Закону про третейські суди).

102. У разі відмови сторони одержати рішення третейського суду або її неявки без поважних причин у засідання третейського суду, де воно оголошується, рішення вважається таким, що оголошене сторонам, про що на рішенні робиться відповідна відмітка, а копія такого рішення надсилається такій стороні (частина четверта статті 45 Закону про третейські суди).

103. Частина перша статті 46 Закону про третейські суди передбачає, що рішення третейського суду викладається у письмовій формі і підписується третейським суддею, який одноособово розглядав справу. Рішення постійно діючого третейського суду скріплюється підписом керівника та круглою печаткою юридичної особи - засновника цього третейського суду (частина друга статті 46 Закону про третейські суди).

104. Частина четверта статті 367 ЦПК України не передбачає підтвердження апеляційним судом правильності кожного правозастосування Судом першої інстанції, а вказує на необхідність зазначити відповідні порушення, у разі їх наявності, та надати їм належну оцінку.

105. При розгляді заяви про скасування рішення третейського суду суд не здійснює оцінку законності і обґрунтованості безпосередньо змісту цього рішення третейського суду, а лише встановлює відсутність або наявність виключного переліку підстав для його скасування, визначеного частиною третьою статті 51 Закону про третейські суди та статтею 458 ЦПК України.

106. Матеріали справи підтверджують обізнаність заявника про розгляд Третейським судом АВП «Бона Деа» третейської справи № 0705-23/02. ОСОБА_1 не надав Верховному Суду жодних доказів щодо неможливості своєї участі у розгляді третейської справи № 0705-23/02. Ігнорування ним третейського розгляду справи № 0705-23/02 не є підставою для застосування пункту 5 частини другої статті 458 ЦПК України.

107. Відповідно до матеріалів цієї судової справи рішення третейського суду від 22 травня 2023 року відповідає вимогам статті 46 Закону про третейські суди.

108. Статус адвоката у третейського судді ОСОБА_2. документально не встановлений у цій справі, її учасниками не доведений та не спростований, оскільки цей статус не встановлюється на підставі усних доводів учасників спору. Водночас Верховний Суд погоджується із висновком Суду першої інстанції про те, що стаття 18 Закону про третейські суди не забороняє адвокатам лише через відповідний статус як такий бути третейськими суддями. А необ'єктивність обраного третейського судді ОСОБА_2 заявником не пояснена та не доведена.Рішення третейського суду від 22 травня 2023 року не оскаржується з підстав відсутності у третейського судді ОСОБА_2. вищої юридичної освіти. Відсутність цієї освіти у цього третейського судді учасниками справи не заперечується та не спростована.

109. Верховний Суд виходить з того, що умови кредитних правовідносин учасників цього судового спору, зокрема мета отримання зазначеного кредиту, визначаються сторонами цих кредитних правовідносин за їх взаємною згодою та викладаються у письмовій формі у відповідних договорах та угодах, які не передбачають їх зміну лише на підставі односторонніх дій заявника, здійснених на власний розсуд, зокрема щодо характеру витрачання отриманих кредитних коштів.

110. Надані Верховному Суду матеріали щодо договірних стосунків заявника та ТОВ «ПАН КРЕДИТ», чинність та дійсність яких не спростована, вказують на те, що заявник з точки зору принципу розумності не міг не розуміти, що ТОВ «ПАН КРЕДИТ» надає йому фінансовий кредит на створення (початок), розвиток, удосконалення його приватної підприємницької діяльності, а не на споживчі цілі. Законодавство, яке діяло на момент отримання зазначеного кредиту, не вимагає статус фізичної особи-підприємця у боржника для отримання цього кредиту. А те, що ОСОБА_1 використовував відповідні кредитні кошти не за договірним призначенням - не на свою підприємницьку діяльність, вказує лише на порушення ним зазначених умов кредитування, а не їх зміну.

111. Тому Суд першої інстанції справедливо дійшов висновку, що кредитні правовідносини учасників цього спору не стосуються споживчого кредитування та на них не розповсюджуються відповідні предметні особливості правового регулювання, встановлені законодавством України, зокрема щодо виключення споживчих спорів з компетенції третейських судів.

112. Законодавство, яке регулює правовий інститут іпотеки, не містить виключну заборону третейського розгляду будь-яких спорів, пов'язаних з виконанням договору іпотеки.Також Верховний Суд враховує, що рішення третейського суду від 22 травня 2023 року не стосується безпосередньо предмета іпотеки за договором іпотеки від 26 серпня 2021 року (звернення стягнення на предмет іпотеки), тобто нерухомого майна, а стосується грошових коштів, які становлять передбачений цим договором іпотеки штраф за його неналежне виконання. Отже відсутні підстави для обмеження, передбаченого пунктом 7 частини першої статті 6 Закону про третейські суди.

113. Враховуючи зазначене, ані Третейський суд АВП «Бона Деа», ані Суд першої інстанції не помилялися щодо наявності компетенції цього третейського суду розглядати відповідний спір.

114. ТОВ «ПАН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 уклали окрему третейську угоду, передбачену статтею 12 Закону про третейські суди, відповідно до якої спори щодо їх правовідносин, які виникають між ними на підставі укладених ними правочинів, окрім тих, які не підлягають розгляду у третейських судах згідно із законодавством, вирішуються Третейським судом АВП «Бона Деа» відповідно до Закону про третейські суди, Регламенту третейського суду та законодавства України. При цьому порядок визначення складу третейського суду для розгляду цих спорів сторони спірної третейської угоди підпорядкували Регламенту третейського суду, висловивши свою згоду на усі правила відповідної реалізації умов цього регламенту.

115. Кредитний договір від 26 серпня 2021 року та договір іпотеки від 26 серпня 2021 року підпадають під юридичне розуміння правовідносин, які виникли між ТОВ «ПАН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 на підставі укладених ними правочинів - зазначених договорів, згідно із наведеними вище положеннями ЦК України.

116. У загальному значенні слово «суд» означає орган, наділений повноваженнями здійснювати правосуддя та вирішувати правові суперечки між сторонами в встановленому процесуальному порядку. Тож відповідно до змісту Закону про третейські суди постійно діючі третейські суди також є «судами» зі своїм окремим статусом, які утворюються, діють, зокрема розглядають спори, відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки їх регламенти врегульовані законодавчими умовами. Тому посилання у кредитному договорі від 26 серпня 2021 року та договорі іпотеки від 26 серпня 2021 року на можливість розгляду спорів між їх сторонами «у судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства України» та «у суді», у тому числі не виключає можливості для сторін передати спір на розгляд саме третейському суду на підставі спірної третейської угоди, яка відповідає законодавству, зокрема статті 12 Закону про третейські суди, що підтверджується матеріалами справи та заявник не спростував своїми доводами.

117. Оскільки у договорі іпотеки від 26 серпня 2021 року його сторони погодились визначити лише загальний механізм вирішення спорів, які сторони не здатні вирішити шляхом переговорів, сформульований у вигляді відсильної норми, яка передбачає судовий порядок вирішення цих спорів без обмеження реалізації цього судового порядку виключно компетенцією державних судів України, утворених законом, то, як вже було зазначено, існуюча спірна третейська угода забезпечує можливість розгляду цих спорів й у порядку третейського судового розгляду, за умови дотримання вимог до компетенції третейських судів. При цьому сторони уклали окрему спірну третейську угоду, яка не є безпосередньо складовою тексту відповідного договору іпотеки. Спеціальним законом щодо неї є Закон про третейські суди, який визначає, зокрема умови її недійсності. Закон про третейські суди не висуває вимоги нотаріального посвідчення цієї окремої спірної третейської угоди. ЇЇ сторони також не передбачили у ній вимогу щодо її нотаріального посвідчення. Отже особливості укладення договору іпотеки від 26 серпня 2021 року, передбачені законодавством України, не впливають у даному випадку на дійсність спірної третейської угоди. Схожий правовий висновок міститься, наприклад, у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 824/138/23.

118. Суд першої інстанції також вірно оцінив відповідність визначення складу третейського суду для розгляду справи умовам спірної третейської угоди, зокрема її пункту 2, та Регламенту третейського суду. Заявник погодив цю процедуру та надав усі необхідні свої згоди щодо цієї процедури шляхом підписання спірної третейської угоди, зокрема погодившись на зобов'язальний характер щодо себе умов Регламенту третейського суду, жодних заперечень Третейському суду АВП «Бона Деа» до розгляду ним третейської справи № 0705-23/02 не заявив.

119. Враховуючи зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали Суду першої інстанції та рішення третейського суду від 22 травня 2023 року.

(3) Щодо належного складу третейського суду

120. Як зазначалося вище, за приписами пункту 4 частини другої статті 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону. Пункт 4 частини третьої стаття 51 Закону про третейські суди аналогічно передбачає, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване, якщо склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону.

121. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 486 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону. Пункт 6 частини шостої статті 56 Закону про третейські суди також передбачає, що компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону.

122. Отже на переконання Верховного Суду невідповідність складу третейського суду, яким прийнято рішення, вимогам закону є обов`язковою підставою для скасування такого рішення третейського чи відмови у видачі виконавчого листа на його примусове виконання.

123. Абзац десятий статті 2 Закону про третейські суди визначає склад третейського суду як персональний склад третейського суду, що розглядає конкретну справу.

124. Вище в цій постанові наведені відповідні приписи статей 16-18 Закону про третейські суди щодо формування кількісного та персонального складу третейського суду у постійно діючому третейському суді.

125. В абзаці 2 пункту 3.11 постанови від 18 грудня 2018 у справі № 978/1764/18 (та неодноразово у багатьох наступних) Верховний Суд виснував, що вирішуючи питання, пов`язані зі складом постійно діючого третейського суду, яким прийнято його рішення, суду слід, з урахуванням наведених законодавчих приписів, ретельно досліджувати відповідні положення регламенту названого третейського суду у їх співвідношенні з умовами третейської угоди.

126. Разом з тим, розглядаючи цю справу, Верховний Суд встановив різні висновки у власних постановах щодо порядку формування кількісного складу третейського суду у Третейському суді АВП «Бона Деа», яких дійшов Верховний Суд, досліджуючи положення Регламенту третейського суду.

127. Так у постанові від 25 травня 2023 року у справі № 824/41/22 (провадження № 61-3710 ав 23) Верховний Суд зазначив, що з огляду на положення статті 13 Регламенту третейського суду відсутність між сторонами домовленості про колегіальний розгляд та відповідного клопотання однієї зі сторін - третейський розгляд справи правомірно здійснений одноособово третейським суддею, призначеним Головою Третейського суду АВП «Бона Деа». При цьому колегія суддів відхилила посилання заявника на положення частини шостої статті 16 Закону про третейські суди, оскільки вона регулює порядок визначення кількісного складу третейського суду саме в третейському суді для вирішення конкретного спору (суді ad hoc), тоді як сторони передбачили вирішення спорів між ними конкретним постійно діючим Третейським судом АВП «Бона Деа».

128. У постановах від 07 вересня2023 року у справі № 824/7/23 (провадження № 61-10061 ав 23), від 11 січня 2024 року у справі № 824/119/23 (провадження № 61-14333 ав 23), від 08 лютого 2024 року у справі № 824/124/23 (провадження № 61-18621 ав 23), від 14 березня 2024 року у справі № 824/121/23 (провадження № 61-827 ав 24), від 01 серпня 2024 року у справі № 824/28/24 (провадження № 61-8422 ав 24) Верховний Суд також погодився з відмовою у скасуванні рішення Третейського суду АВП «Бона Деа»в одноособовому складі судді ОСОБА_2., а в постанові від 16 травня 2024 року у справі № 824/129/23 (провадження № 61-18527 ав 23) погодився з видачою виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду АВП «Бона Деа» в одноособовому складі судді ОСОБА_2.

129. Разом з тим у постанові від 10 жовтня 2024 року у справі № 824/38/24 (провадження № 61-11748 ав 24) Верховний Суд відійшов від попередньої практики та зазначив, що тлумачення змісту статті 13 «Формування складу третейського суду» Регламенту третейського суду у контексті частини другої статті 16 Закону про третейські суди свідчить про те, що для розгляду справи призначається будь-яка непарна кількість третейських суддів, а не один третейський суддя. Проте ухвалою Третейського суду АВП «Бона Деа» його Голова - ОСОБА_2 призначив розгляд справи і ухвалив рішення у складі одного третейського судді ОСОБА_2., а не у складі колегії непарної кількості суддів із списку суддів цього третейського суду. За таких обставин на думку Верховного Суду суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що склад третейського суду, не відповідав вимогам статті 16 Закону про третейські суди, що стало підставою для задоволення заяви та скасування рішення Третейського суду АВП «Бона Деа».

130. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 листопада 2024 року у справі № 824/150/23 (провадження № 61-6415 ав 24), від 05 грудня 2024 року у справі № 824/150/23 (провадження № 61-6415 ав 24) та від 06 лютого 2025 року у справі № 824/162/23 (провадження № 61-5040 ав 24). При цьому Верховний Суд також мотивував своє рішення приписами частини шостої статті 16 Закону про третейські суди - якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

131. Разом з тим, завданням Верховного Суду є забезпечення єдності та сталості судової практики. Це означає, що Верховний Суд має гарантувати однакове застосування законів у подібних правовідносинах, щоб судові рішення були передбачуваними та справедливими, що є важливим для верховенства права та довіри до судової системи. Непослідовний і суперечливий суд не може вважатися справедливим.

132. Розглядаючи дану справу в порядку апеляційного провадження, Верховний Суд позбавлений таких механізмів забезпечення єдності та сталості судової практики, визначених для касаційного перегляду, як відступ від попереднього висновку чи передача справи для відступу від попереднього висновку на розгляд палати, об`єднаної палати чи Великої Палати Верховного Суду.

133. Таким чином, Верховний Суд, відіграючи ключову роль у забезпеченні єдності та сталості судової практики, вважає, що обов`язок Верховного Суду щодо необхідності усунення розбіжності у власній практиці повинен бути дотриманий у кожній конкретній справі, не зважаючи на наявність окремих законодавчих механізмів для цього.

134. Відтак, усуваючи наведені вище розбіжності, Верховний Суд погоджується саме з власним висновком, сформульованим у постанові від 25 травня 2023 року у справі № 824/41/22 (провадження № 61-3710 ав 23), адже стаття 13 Регламенту третейського суду не визначає обов`язковий колегіальний розгляд справи третейським судом, а положення частини шостої статті 16 Закону про третейські суди не застосовуються до постійно діючого третейського суду.

(4) Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

135. Верховний Суд дійшов висновку, що заявник не довів у межах заявленого оскарження підстави для скасування ухвали Суду першої інстанції.

136. Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має, зокрема, право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України). Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (пункт 2 частини першої статті 375 ЦПК України).

137. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, на підставі здійсненої вище оцінки аргументів учасників справи Верховний Суд як суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги заявника та залишити без змін оскаржувану ухвалу Суду першої інстанції.

(4) Розподіл судових витрат

138. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

139. Згідно із квитанцією від 29 жовтня 2024 року № 9FM2-AK2M-Q1FE ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 605,60 грн.

140. Заявник, які і інші учасники цієї справи, не заявляв до відшкодування судові витрати, понесені в результаті апеляційного перегляду цієї справи. Враховуючи конкретний результат апеляційного перегляду справи, витрати зі сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись частиною другою статті 24, частиною другою статті 351, статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року.

2. Залишити без змін ухвалу Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяВ. В. Пророк

Судді:І. В. Литвиненко

Є. В. Петров

Повний текст постанови складений 06 серпня 2025 року.