ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участю секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області подання головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Костецького М.М. про тимчасове обмеження права виїзду за кордон громадянина України в.о. директора ДП «Триліський спиртовий завод» Кирилка Ярослава Олеговича,-

ВСТАНОВИВ :

Головний державний виконавець Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Костецький М.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права виїзду за кордон громадянина України в.о. директора ДП «Триліський спиртовий завод» Кирилка Ярослава Олеговича.

Вимоги подання обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження АСВП 69316889 до складу якого входять 90 виконавчих проваджень на загальну суму 6 790 880,64 грн. про стягнення заборгованості з ДП «Триліський спиртовий завод» на користь фізичних та юридичних осіб. 08.06.2022 відкрито перше виконавче провадження. 30.06.2022 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене.

Виконавець зазначає, що у межах зведеного виконавчого провадження ним вчинені наступні дії, а саме.

Направлено запити до ЄДР ДПС України, про надання номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та /або фізичними особами - підприємцями.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником майна не зареєстровано.

17.03.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Після обробки параметру запиту надійшла відповідь, згідно запиту до ЄДР ДПС, УПФ України, про надання відомостей про щодо номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними особами та /або фізичними особами - підприємцями, платник податків у боржника наявні розрахункові рахунки, арешт накладено.

Державним виконавцем винесено та направлено постанову про арешт коштів боржника та здійснено електронний цифровий підпис ЕЦП банками, які є учасниками обміну.

Державним виконавцем повторно сформовано запит до реєстру Державної податкової служби України, про номера рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах, також державним виконавцем направлено запити щодо перевірки майнового стану боржника направлено запит до ДФС.

Державним виконавцем надіслано запит до Територіального сервісного центру 3244 щодо надання інформації про зареєстровані транспортні засоби за боржником.

Надійшла відповідь, що згідно єдиного державного реєстру МВС за ДП «Триліський спиртовий завод» зареєстровані транспортні засоби, а саме: ГАЗ 31029 легковий 1994 року випуску д.н. НОМЕР_1 ; HONDA CR-V легковий 2003 року випуску д.н.з НОМЕР_2 .

08.09.2018 та 30.01.2018 винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно повідомлення Територіального сервісного центру МВС № 3246 арешт на транспортні засоби боржника накладено (лист ТСЦ МВС № 3246 31/33/3246-7461-2025 від 18.07.2025)

23.09.2020 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

Згідно повідомлення ГУ Національної поліції в Київській області Фастівське РУП транспортні засоби боржника перебувають у розшуку та введені до підсистеми «Розшук транспортних засобів» інформаційно-комунікаційної системи «ІПНП України» (лист ГУ Національної поліції в Київській області Фастівське РУП № від 18.07.2025).

Згідно пошуку в реєстрі сільськогосподарської техніки встановлено, що за вказаними у запиті параметрами машин не знайдено.

Державним виконавцем здійснено виїзд за адресою с. Триліси, вул. Степова, 1А та складено акт державного виконавця про відсутність майна боржника за вказаною адресою, зі слів мешканців села підприємство тривалий час не здійснює підприємницьку діяльність.

18.07.2025 року до відділу на виклик державного виконавця з`явився т.в.о. директора ДП «Триліський спиртовий завод» Кирилко Я.О. та надав пояснення щодо невиконання рішення суду.

До Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київській області ЦМУМЮ (м. Київ) надійшла відповідь з Фастівського бюро технічної інвентаризації про відсутність майна за ДП «Триліський спиртовий завод» та Міністерства аграрної політики та продовольства України, про те що ДП «Триліський спиртовий завод» входить до складу Державного концерну «Укрспирт».

В зв`язку з тим, що боржник є державним підприємством, а саме має частку держави у статутному фонді, яка становить більше 25%, на нього розповсюджується дія Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна».

В матеріалах справи щодо наявності паспорта громадянина України т.в.о. директора ДП «Триліський спиртовий завод» ОСОБА_1 за паспортом громадянина України, для виїзду за кордон документується закордонний паспорт серія НОМЕР_3 від 10.04.2018 року виданий органом 8089.

Станом на 21.07.2025 рішення суду боржником не виконується, на виклики державного виконавця боржник з`явився, та надав пояснення що підприємство було реалізоване у 2023 році, але кошти від реалізації на розрахунковий рахунок відділу для погашення заборгованості по заробітній платі не надходили.

Державний виконавець зазначає, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями судів, на виклики державного виконавця керівник боржника не з`являється, заходів для виконання виконавчих документів не вживає.

З урахуванням викладеного, просить суд задовольнити подання.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, надав лист про розгляд подання в його відсутність, подання просив задовольнити.

Розглянувши подання державного виконавця, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядоквиїзду зУкраїни ів`їзду вУкраїну громадянУкраїни» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Приписами ч. ч. 2, 4 ст.6Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Також, статтею 6цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст.11Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

При цьому, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст.6Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Таким чином, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням іншого органу (посадової особи)» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч. 2 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

З аналізу вказаної статті вбачається, що тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України - це певний вид санкції, який може мати місце через наявність факту невиконання зобов`язань у зв`язку з ухиленням від них та застосовується лише після виконання державним виконавцем всіх інших способів спонукання до їх виконання.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження управі виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Приписами ч. 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено зобов`язання боржника, відповідно до яких він зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадженнядекларацію про доходита майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації продоходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Аналізуючи вказану норму закону, слід зробити висновок про те, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням іншого органу (посадової особи)» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Таким чином, основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов`язань.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на виконанні у Фастівському відділі державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) знаходиться зведене виконавче провадження АСВП 69316889 до складу якого входять 95 виконавчих проваджень.

З облікової картки на зведене виконавче провадження вбачається, що загальна сума боргу, що підлягає стягненню з ДП «Триліський спиртовий завод» на підставі різних виконавчих документів на користь фізичних та юридичних осіб складає 7 327 132,93 грн.

З даної суми стягнуто 538 052,29 гр., залишок до стягнення становить 6 789 080,64 гр. / а.с. 5-11/.

Також, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем вживалися наступні заходи, направлені на виконання рішення судів у зведеному виконавчому провадженні АСВП 69316889.

Так, державним виконавцем надіслано запит до Територіального сервісного центру 3244 щодо надання інформації про зареєстровані транспортні засоби за боржником.

18.07.2025 надійшла відповідь, що згідно Єдиного державного реєстру МВС за ДП «Триліський спиртовий завод» зареєстровані транспортні засоби, а саме: ГАЗ 31029 легковий 1994 року випуску д.н. НОМЕР_1 ; HONDA CR-V легковий 2003 року випуску д.н.з НОМЕР_2 /13, 14/.

18.07.2025 Фастівський РУП ГУНП в Київській області повідомив, що дані транспортні засоби перебувають у розшуку та введені до підсистеми «Розшук транспортних засобів» інформаційно-комунікаційної системи «ІПНП України» /а.с.12/.

Також, виконавцем витребувано інформацію про наявність закордонного паспорту, та згідно відповіді Фастівського об`єднаного відділу Центрального міжрегіонального управління Міграційної служби у м. Києві та Київській області від 18.07.2025 встановлено, що за обліками бази даних ЄІАС УМП ДМС ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 виданий 10.04.2018, орган, що видав 8089. Строк дії до 10.04.2028 /а.с.16/.

Проте державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

З матеріалів подання вбачається, що в них відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних дій щодо належного виклику боржника до головного державного виконавця Фастівського ВДВС Костецького М.М. та повідомлення йому про заборгованість (направлення йому виклику), а також, відсутнє письмове підтвердження того, що боржнику повідомлено про відкриття виконавчого провадження.

Отже, матеріали подання, не містять інформацію та підтвердження того, що боржник обізнаний про наявність щодо нього відкритого виконавчого провадження, а також те, що боржник отримував виклики та свідомо ухиляється від свого обов`язку щодо сплати заборгованості за вимогою.

Враховуючи те, що докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів до державного виконавця не надано, підстави вважати боржника таким, що належним чином повідомлений про свої права та обов`язки у виконавчому провадженні, у суду відсутні. Через необізнаність боржника про відкрите стосовно нього виконавче провадження, умисел на ухилення від виконання рішення суду не є доведеним.

Отже державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, суд вважає, що державним виконавцем не надано доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, а сам факт наявності відкритого виконавчого провадження не свідчить про ухилення боржника від його виконання. Наявність грошового зобов`язання не є підставою для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Суд наголошує на тому, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому, згідно із вимогами ч. 3 указаної статті, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов переконливого висновку про те, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

З цих підстав, суд вважає, що підстави для задоволення подання державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Костецького М.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника- громадянина України в.о. директора ДП «Триліський спиртовий завод» Кирилка Ярослава Олеговича відсутні.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання не перешкоджає повторному зверненню державним виконавцем з аналогічним поданням у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність застосування тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Керуючись Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Костецького М.М. про тимчасове обмеження права виїзду за кордон громадянина України в.о. директора ДП «Триліський спиртовий завод» Кирилка Ярослава Олеговича - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі в 15-денний строк з дня отримання ухвали.

Суддя Л.М.Ковалевська