Справа № 449/849/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2025 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді Борняк Р.О.,

секретаря: Вовк О.С.,

за участю:

заявниці: ОСОБА_1 ,

представника заявниці: адвоката Гайової Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 до заінтересованої особи: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , на строк 6 (шість) місяців. Свої вимоги аргументує тим, що вона проживає в будинку в АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності разом з неповнолітніми: сином ОСОБА_4 - 2014 року народження, сином ОСОБА_5 - 2020 року народження, донькою ОСОБА_6 - 2021 року народження та співжителем ОСОБА_3 . ОСОБА_3 не зареєстрований у її будинку, проте він є біологічним батьком дітей , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 і проживає разом з ними. Починаючи з 2023 року ОСОБА_3 влаштовує в будинку сварки, обзиває її та дітей нецензурними словами, принижує її гідність, як жінки, постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння, від чого стає неадекватним, ніде не працює, а живе за рахунок тимчасових підробітків та її утримання, а вона перебуває в декретній відпустці. Останній влаштовує дебоші, скандали, погрози розправою, тероризує її та дітей, особливо свого сина ОСОБА_5 , часто його шарпає та ображає. ЇЇ старший син ОСОБА_8 відчуває страх від ОСОБА_3 , коли той влаштовує скандали в будинку, тому втікає до своєї бабусі і часто там залишається. Малолітні діти присутні під час скандалів та приниженнях її, ОСОБА_3 , як жінки, оскільки й до них він виражається нецензурною лайкою. Зі сторони ОСОБА_3 впродовж 2023-2025 років наявним є постійне психологічне насильство по відношенню до неї, постійні образи в її адресу та адресу дітей, які виражаються у грубій нецензурній лайці, погрози у фізичній розправі, ОСОБА_3 покинути будинок не погоджується.

ОСОБА_2 та її адвокат Гайова Г.Б. у судовому засіданні просили видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 з мотивів викладених у заяві.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Розглянувши заяву, проаналізувавши обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що про її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.350-5 ЦПК України - справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та довідки Перемишлянської міської ради, встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Відповіддю ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, встановлено, що за період 2023-2025 року, зареєстровано три факти вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

Постановами Перемишлянського районного суду Львівської області від 06.06.2023 року, 01.08.2023 року, 26.04.2024 року та 10.01.2024 року ОСОБА_3 притягували до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 .

Згідно п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Враховуючи положення Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству , обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього відповідних обов`язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству .

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України Про запобіганню та протидію домашньому насильству , суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задоволити.

Видати обмежувальний припис обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців, яким вжити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладення на нього обов`язків:

- перебувати в місці проживання (перебування), ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування (магазини) ОСОБА_2 ;

- повне обмеження будь-якого спілкування з ОСОБА_2 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст. 350-6 ЦПК України).

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р. О. Борняк