Справа № 180/1356/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем судового засідання Беспалою К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , обґрунтовуючи позов тим, що одруження з відмовідачем виявилось невдалим; у зв`язку з різними поглядами на життя між ними виникали непорозуміння і сварки. Шлюбні відносини між ними припинені через втрату почуття взаємної любові, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливим. У лютому 2025 року їх шлюбні відносини фактично припинились, вона повернулась жити у квартиру своєї матері, де мешкає і по теперішній час. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Примирення вважає неможливим.

Представник позивачки ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без його та позивачки участі, просив позов задовольнити.

Відповідача повідомлено про розгляд справи належним чином; відзиву на позовну заяву, заяв, клопотань у встановлений судом строк відповідач не надав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 жовтня 1996 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м.Марганець, актовий запис 265.

Позивачка стверджує, а відповідач не надав заперечень щодо того, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинилися, і що неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають.

Зважаючи на небажання сторін зберегти шлюб, враховуючи те, що вони не мають дітей віком до одного року, суд вважає недоцільним застосовувати заходи щодо примирення подружжя й приходить до висновку, що відсутні підстави для відмови в задоволенні позову, а отже, шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За заявою позивачки суд залишає їй прізвище - « ОСОБА_4 ».

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений при поданні позову у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 жовтня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Марганець, актовий запис 265.

Залишити позивачці прізвище - « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), для виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 12.08.2025 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна