Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

08 серпня 2025 року Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

заяву ОСОБА_1 про зупинення провадження

у цивільній справі №295/18189/24 за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Корольовського районного суду м.Житомира, виданого за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 10 лютого 2025 року

в с т а н о в и в:

До Житомирського апеляційного суду надійшло клопотання (заява) ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №295/2927/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Клопотання обґрунтовано тим, що нею подано позовну заяву про визнання батьківства. Вирішення цивільної справи №295/2927/25 має визначальний вплив на оцінку спірних правовідносин у цій справі, оскільки існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, так як докази, які будуть зібрані в тій справі, яких не має у цій справі на цей час не дозволяють правильно встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в цій справі.

Колегія суддів апеляційного суду виходить із наступного.

Відповідно до п.6 частини першої ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Із огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

За пунктом 5 частини першої ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої ст.251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі №1957цс16, визнаючи наявність підстав, передбачених ст.251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої ст.251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

За таких обставин, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої ст.251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 24 червня 2020 року в справі №761/47606/17.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 10 лютого 2025 року заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Корольовського районного суду м.Житомира, виданого за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволена. Скасований судовий наказ Корольовського районного суду м.Житомира від 20 січня 2025 року в справі №295/18189/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відмовлено у видачі судового наказу за заявою стягувача ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з боржника ОСОБА_2 .

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 28 березня 2025 року відкрито провадження у справі №295/2927/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Отже, судом першої інстанції відкрито провадження в справі №295/2927/25 після ухвалення судом першої інстанції судового рішення, яке наразі переглядається в суді апеляційної інстанції. Апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів одночасно враховує, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстав для зупинення провадження у справі немає, оскільки зібрані докази, які могли бути надані в суді першої інстанції дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Окрім того, судовий наказ про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, може бути виданий, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Клопотання про зупинення провадження у справі пов`язується із визнанням, тобто встановленням батьківства, що передбачає наявність спору про право, яке наказному провадженню невластиве. На час видачі судового наказу рішення суду про визнання батьківства не існувало.

Керуючись ст.ст.251,259,381 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про зупинення провадження.

Головуюча Судді: