ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1703/23 Номер провадження 22-ц/814/1405/25Головуючий у 1-й інстанції Баранська Ж.О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтава цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гонтаря Валерія Миколайовича на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 06 березня 2021 року в розмірі 45001, 88 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 26 846, 37 грн., та заборгованості по відсоткам в сумі 18 155, 51 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06 березня 2021 року ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу було надано кредит у виді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44, 4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Проте відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому є таким, що не виконав свого зобов`язання за укладеним договором.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 26 846, 37 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2684 грн.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» в іншій частині - відмовлено.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскарживпредставник ОСОБА_1 - адвокат Гонтар Валерій Миколайович, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що кредитні кошти були отримані у шахрайський спосіб невідомими відповідачці особами, яким вона дала виключно лише номер своєї кредитної картки для перерахування коштів.

Вказано, що грошові кошти з рахунків були списані за ініціативою інших осіб внаслідок недозволених платіжних операцій, а позивачем не було вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткових рахунків відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів на користь позивача є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

У відзиві АТ «Акцент-Банк» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 06 березня 2021 року відповідач ОСОБА_1 підписала анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, на підставі якої відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки.

Паспортом споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", який підписаний відповідачем шляхом накладання електронного підпису 06 березня 2021 року, визначено умови договору, зокрема розмір процентної ставки - 3,9% в місяць (46,8% річних), 3,7% в місяць (44,4% річних), 3,4 % в місяць (40, 8 % річних).

Як вбачається з довідки за лімітами, відповідачу ОСОБА_1 встановлено06 березня 2021 року кредитний ліміт у розмірі 20 000,00 грн, а станом на 22 червня 2023 року він був збільшений до 26 900, 00грн.

З наданих позивачем виписки по рахунку ОСОБА_1 та розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16 липня 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором від 06 березня 2021 року перед банком становить 45001, 88 грн, з яких: 26846, 37 грн - заборгованість за кредитом; 18155,51 грн - заборгованість по відсоткам.

Стягуючи з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 06 березня 2021 року у розмірі 26 846, 37 грн, суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Так, за змістом статті 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені АТ «Акцент-Банк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Анкети-Заяви б/н від 06 березня 2021 року, відповідачці була надана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом на платіжну картку. У самій заяві відсутня інформація про вид банківської послуги, яку відповідачка мала намір отримати, тип кредитної картки, кредитний ліміт, строк кредитування та відсоткову ставку (а.с. 12 зворот).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками в розмірі 18155,51 грн.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків за користування кредитом, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» як невід`ємну частину договору.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, відсоткова ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ним, підписуючи Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк», в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», за відсутності в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

При цьому, згідно з частини 6статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді сплату відсотків за користування кредитними коштами.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що Умови та Правила банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06 березня 2021 року, шляхом підписання Анкети-Заяви.

Паспорт споживчого кредиту також не може свідчить про ознайомлення відповідача з умовами кредитування, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, провадження № 61-14545сво20.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом є необґрунтованими, з огляду на недотримання позивачем вимог, передбачених чинним законодавством України, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.

Щодо заборгованості за тілом кредиту колегія суддів виходить з наступного.

До складу тіла кредиту можуть бути віднесені тільки кошти, які фактично отримані та використані позичальником, оскільки проценти за користування кредитом є окремою складовою кредитних зобов`язань, які у межах існуючих між сторонами правовідносин не узгоджені.

Із виписки по особовому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей, вбачається, що позивач нараховував відповідачці в рахунок заборгованості за кредитом відсотки, правомірність нарахування яких не довів перед судом, адже анкета-заява від 06 березня 2021 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків.

Тож суми надходжень, які банком були розподілені на погашення відсотків, підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Згідно виписки за період з 06 березня 2021 року по 20 червня 2023 року ОСОБА_1 було витрачено 153637,64 грн, внесено 109476,00 грн.

Разом з тим вказана виписка не містить відомостей про зарахування на картку відповідачки 06 березня 2021 року кредитних коштів та встановлення кредитного ліміту.

При цьому, впродовж користування карткою банком безпідставно нараховано та списано відсотки.

Тобто, ОСОБА_1 має переплату за даним кредитним договором.

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів доходить висновку, що тіло кредиту є повністю погашеним ОСОБА_1 що в даному випадку є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог банку.

Відповідно до пункту 2 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 4 частини 1статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Гонтаря В.М., колегія суддів відхиляє.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 3220,80 грн (а.с. 187).

Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено, з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.141, 367, 374, 376, 383, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гонтаря Валерія Миколайовича - задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2024 року скасувати. Ухвалити нове.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3220,80 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2025 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль