Справа №478/686/25 Пров. №2/478/340/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 серпня 2025 року с-ще Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючого - судді Томашевського О.О.,
секретаря судового засідання Луговської А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду с-ща Казанка, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
В червні 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», який діє через свого представника адвоката Ткаченко Ю.О., звернулось до ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №75471142 від 02.06.2021 року в розмірі 16 796,72 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 796,72 грн - сума заборгованості за відсотками; судові витрати судовий збір 2422,40 грн та витрати, на професійну правничу допомогу 3500,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 02 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75471142, за умовами якого позикодавець надав позичальнику (відповідачу) грошові кошти у розмірі 3200,00 грн на строк 30 днів зі сплатою процентів в розмірі 1,99% в день, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити плату за користування позикою. Договір було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора: G9S1K7iChT.
09 червня 2021 року між позикодавцем та позичальником було укладено додаткову угоду № 75471142 до договору позики №75471142 від 02.06.2021 року, за умовами якого позичальник збільшив суму позики на 1 800,00 грн. Додатковий договір було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора: 0NA06yeHc0.
19 листопада 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено договір факторингу №1911, згідно якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги до боржників, зазначені в Реєстрі прав вимог, зокрема право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №75471142 від 02.06.2021 року.
03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір факторингу №030423-ФК, згідно якого позивач отримав право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №75471142 від 02.06.2021 року.
Пунктом 5.2. Договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог.
Відповідно до реєстру прав вимог від 03 квітня 2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 16 890,32 грн, з яких: 5 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 11 890,32 грн сума заборгованості за відсотками.
Ухвалою суду від 25 червня 2025 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду. Також вказаною ухвалою суду було витребувано у АТ КБ Приват Банк інформацію щодо належності ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_1 та виписку по картковому рахунку за період з 02.06.2021 року - 05.06.2021 року та з 06.06.2021 року - 09.06.2021 року.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Згідно клопотання зазначеного в позовній заяві та повторно поданого до суду від 12.08.2025 року, представник позивача просила проводити розгляд справи без участі позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач про причини своєї неявки не повідомила, відзиву не подала, будь-яких клопотань у справі не заявляв.
Суд вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи за наявними в матеріалів справи доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, 02 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №75471142 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Вказаний Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором: G9S1K7iChT.
Відповідно до п. 1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом її перерахування на банківський рахунок позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (Проценти) від Суми Позики.
За умовами п.п. 2.1, 2.2 та 2.3 Договору сума позики 3200 грн, строком на 30 днів, процентна ставка (базова) 1,99 % (день), знижена процентна ставка - 0,69 % в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%.
Додатком №1 до договору додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту, згідно з якою позика повертається ОСОБА_1 позикодавцю 02 липня 2021 року у загальному розмірі 3 862,40 грн, з яких 3 200,00 грн - сума позики та 662,40 грн - проценти за користування кредитом.
Додаток 1 підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором: G9S1K7iChT.
Також з матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2021 року між позикодавцем та позичальником було укладено додаткову угоду № 75471142 до договору позики №75471142 від 02.06.2021 року.
За умовами п. 1 Додаткової угоди позичальник збільшив суму позики на 1 800,00 грн, у зв`язку з чим розмір позики складає 5 000,00 грн. За п. 2 Додаткової угоди, позичальник підтвердив те, що у зв`язку зі збільшенням загального розміру позики, змінюється орієнтовна вартість позики, яка складе 5963,24 грн.
Додатковий договір було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора: 0NA06yeHc0.
До позовної заяви додано Правила надання грошових коштів у позику, які відповідачем не підписано.
Згідно довідки про ідентифікацію ОСОБА_1 , з якою укладено договір №75471142 від 02.06.2021 року, ідентифікована ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» одноразовим ідентифікатором:G9S1K7iChT, 02.06.2021 року о 19:31:11.
Згідно довідки про ідентифікацію ОСОБА_1 , з якою укладено додаткову угоду до договору позики №75471142 від 02.06.2021 року, ідентифікована ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» одноразовим ідентифікатором:0NA06yeHc0, 06.06.2021 року о 12:20:57.
19 листопада 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено договір факторингу №1911, згідно якого первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі прав вимог. Вказане підтверджується актами прийому-передачі реєстру заборгованостей, що є додатками до договору факторингу за № № 2,3,4 та 5 та реєстром прав вимог №3 та актом звірки взаєморозрахунків.
03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір факторингу № 030423-ФК з додатками (актами прийому - передачі), згідно якого первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог. Вказане підтверджується додатками до договору факторингу № № 2, 3, 4 та 5, реєстром заборгованості та актом звірки взаєморозрахунків.
Пунктом 5.2. зазначених Договорів факторингу визначено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог.
З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідачка не повернула суму позики та не сплачувала проценти за користування нею, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором позики від 02.06.2021 року № 75471142 складає в розмірі 16 796,72 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за позикою та 11 796,72 грн - заборгованість за несплаченими процентами.
Факт перерахування грошових коштів відповідачці на карту № НОМЕР_2 підтверджується: копією платіжної інструкції від 02.06.2021 року на суму 3 200,00 грн; копією платіжної інструкції від 06.06.2021 року на суму 1 800,00 грн; копією довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 15.04.2025 року № КД-000021103/ТНПП та копією довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 15.04.2025 року № КД-000021105/ТНПП.
Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638ЦКУкраїни встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Отже, після підписання договору електронним підписом у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати грошові кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму позики та сплатити проценти за користування нею.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно вимог статей 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Крім того, згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Припис абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України встановлює, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
В силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови фінансової установи.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем.
Фінансова установа ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання за вказаним договором стосовно надання кредиту виконало, а відповідач в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість.
Стосовно стягнення заборгованості за договором позики на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», суд приходить до наступного.
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у № справі № 2-1055/11.
У зв`язку з тим, що до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право вимоги до відповідачки, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за позикою на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ».
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
В той же час, як було встановлено судом, відповідачка заборгованість за позикою належним чином не погашала, внаслідок чого заборгованість за договором позики складає 5 000,00 грн суми позики та 11 796,72 грн нарахованих процентів за користування позикою.
Згідно умов договору позики від 02.06.2021 року №75471142 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), строк договору - 30 днів, дата надання позики - 02 червня 2021 року, а за Додатковою угодою від 06.06.2021 року № 75471142 також 06.06.202 року, строк повернення 02 липня 2021 року. Обумовлений сторонами орієнтовний розмір позики на день її повернення складає 5963,24 грн.
За умовами п. 2.3 договору позики сторони передбачили проценти за користування позикою понадстроково у розмірі 2,7%.
Таким чином, строк кредитування сплив 02 липня 2021 року.
З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що до відповідачки застосовувалась процентна ставка в розмірі 1,99% в день у період з 03.06.2021 року по 30.09.2021 року включно, тобто, процентна ставка нараховувалась поза межами строку кредитування. Про те, що застосована процентна ставка не є процентами, в тому числі за понадстрокове користування позикою чітко вбачається із самого розрахунку.
З наданих суду Правил надання грошових коштів у позику, а саме, з огляду на п. 6.5 таких Правил вбачається, що у разі неповрнення позики та процентів, позичальнику на неповрнуту позику нараховується проценти в розмірі, визначеному у Договорі, за кожний день понадстрокового користування позикою.
Як вбачається з пункту 7.1 розділу 7 Правил надання грошових коштів у позику, позичальник має продовжити строк користування позикою для чого повинен сплатити товариству проценти для здійснення пролонгації. При кожному продовженні строку користування позикою, змінюється кінцева дата строку позики (п. 7.5 Правил).
Однак, вказані Правила відповідачкою не підписано та матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та яка ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи договір позики та додаткову угоду, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачкою позики взагалі містив умови, зокрема щодо нарахування процентів за понадстрокове користування позикою та/або пролонгації договору.
Також, як вже зазначалось судом вище, самого факту нарахування відповідачці процентів за понадстрокове користування процентами з матеріалів справи не вбачається, в той час як розрахунок заборгованості містить інформацію, що до відповідачки застосовувалась саме загальна процентна ставка в розмірі 1,99% в день у період з 03.06.2021 року по 30.09.2021 року включно.
Таким чином, на думку суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови нарахування процентів за межами строку кредитування, зокрема, за понадстрокове користування позикою, відсутній факт нарахування такого виду процентів та факту пролонгації строку позики судом не встановлено.
Виходячи з цього, суд приймає до уваги загальну вартість позики, визначену сторонами у договорі позики від 02.06.2021 року № 75471142, Додатку 1 до нього та Додаткової угоди від 06.06.2021 року, яка в межах строку дії договору, тобто до 02.07.2021 року включно, склала 7 841,72 грн, з яких: 5 000,00 грн - розмір позики та 2 841,72 грн - нараховані проценти за користування процентами, що вбачається з наданого суду позивачем розрахунку заборгованості.
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові від 05 квітня 2023 року, справа №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Виходячи з цього, суд вважає, що з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за позикою у сумі 7 841,72 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 133, ч. ч. 1, 2, 3 ст.137ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною першою та частиною другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Ткаченко Ю.О. надавалась правова (професійна правнича) допомога позивачу у даній справі, що підтверджується витягом з акту № 10-П від 20.03.2025 року на суму 3500 грн, договором про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року № 01-11/24 з додатками та копією платіжної інструкції від 20.03.2025 року.
В силу ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи із викладеного, оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивача на 46,6%, тому він має право на відшкодування з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 46,6%, а саме у сумі 1631,00 грн.
Згідно з вимогами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1128,83 грн (2422,40 грн * 46,6%).
Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.08.2025 року.

Суддя