Справа № 456/2702/23 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М.
Провадження № 22-ц/811/1803/25 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

секретар судового засідання Данилюк Я. Ю.,

з участю представника позивача адвоката Деркач О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року, у якому ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2024 року виправлено описку, у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

в травні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» зверулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 29.12.2020, яка складається з наступного: 215 897,72 грн. заборгованість за кредитом; 43 350,27 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та судові витрати в розмірі 3 888,72 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги вказували, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 29.12.2020. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом у відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді. Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до статті 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (стаття 1066 ЦК України) та кредитного договору (стаття 1054 ЦК України).

Відповідач ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 31.12.2020 отримав картку типу Преміальна картка VISA Signature (кредитний ліміт до 300 000 грн). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.5 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.5.1 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору, про що банк повідомляє клієнтів щодо внесення змін. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору виконавши умови п. 2.1.1.6.5. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.1.3.1. У разі відсутності коштів на рахунку, відповідач здійснює погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу. Згідно до п. 2.1.1.3.2 договору мінімальний обов`язків платіж розмір боргових зобов`язань відповідача, розрахованих в процентах від загальної заборгованості, які щомісяця повинен сплачувати клієнт протягом строку кредиту.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. П. 2.1.1.3.1. договору в разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Згідно до п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 74,4% - для преміальних карток: Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 22.02.2023 має заборгованість 259 247,99 грн, яка складається з наступного: 215 897,72 заборгованість за кредитом, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 43 350,27 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит. Просили позов задовольнити.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року, у якому ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2024 року виправлено описку, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 29.12.2020 у розмірі 258 147 грн 99 коп., суму сплаченого судового збору в розмірі 3 888 грн 72 коп., а всього 262 036 (двісті шістдесят дві тисячі тридцять шість) грн 71 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши в травні 2025 року апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що задовольняючи позовні вимоги, суд вважав, що позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору, надання відповідачу кредиту, встановлення процентів за користування кредитом, строки повернення кредиту, однак такі докази в матеріалах справи відсутні, як і відсутній документ про видачу кредитних коштів позивачем та оригінал такого не надано суду навіть для огляду.

При цьому, заявник вважає, що судом не взято до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, яка у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви- анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору банк дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

У даній справі також Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (29.12.2020) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24.05.2023).

Таким чином, за умови доведеності отримання кредитних коштів належними та допустимими доказами, як то оригінали первинних бухгалтерських документів, стягненню могла б підлягати лише частково сума залишку по тілу кредиту, але при постановленні оскаржуваного рішення судом задоволено позовні вимоги безпідставно в повному обсязі.

25 червня 2025 року зареєстровано відзив акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року, в якому міститься прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Відзив обґрунтований законністю рішення суду першої інстанції та необґрунтованістю доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Судом встановлено, що 29.12.2020 ОСОБА_1 подав анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанку», згідно з якою він отримав кредитний ліміт на преміальну карту.

У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

31.12 2020 року відповідач підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, у якій між сторонами погоджено всі істотні умови кредитування, зокрема:

- тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 300 000, 00 грн для преміальної карти VISA Signature (п. 1.2. Договору);

- строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2. Договору);

- процентна ставка, відсотків річних: 36 % (п.1.3. Договору);

- за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашення кредиту мінімальними платежами: 42,55 % (п.1.3 Договору);

- кількість та розмір платежів, періодичність внесення: шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку до останнього календарного числаи (включно) місяця, наступного зі місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору);

- порядок повернення кредиту: Повернення кредиту здійснюється шляхом: договірного списання з рахунку клієнта, в тому числі за рахунок коштів кредитного ліміту, в розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за договором № б/н від 29.12.2020, укладеного між «Приватбанк» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 22.02.2023 становить 259 247, 99 грн і складається із: 215 897, 72 заборгованість за кредитом, 43 350, 27 грн заборгованість по процентам за користування кредитом.

Окрім того, наданою позивачем випискою за договором № б/н за період 03.07.2017-24.02.2023 підтверджується рух коштів відповідача по його картковому рахунку, в тому числі, отримання та використання кредитних коштів ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 встановлено зміну кредитного ліміту.

Приписами частини першої статті 1054 ЦК України встановлено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частини перша, третя статті 509 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 подав позивачу власноручно підписані Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 29.12.2020 та Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 31.12.2020, у якій були передбачені всі істотні умови договору, заяву про надання йому кредитної карти з кредитним лімітом до 300 000 грн., та своїм підписом підтвердив отримання цієї кредитної карти, тобто сторонами погоджено розмір наданого кредитного ліміту, розмір, підстави та спосіб стягнення процентів за користування кредитними коштами. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції. Активне користування та погашення кредитних коштів, свідчить про визнання ним боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору, презумпція правомірності якого не спростована. Дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування.

Зважаючи на рух коштів по рахунку з 03 липня 2017 року по 24 лютого 2023 року, залишок заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» після проведених банківських операцій складає 259 247, 99 грн. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що банком надано відповідачу кредит, однак останній зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29 грудня 2020 року, станом на 22 лютого 2023 року становить 259 247, 99 грн. і складається із: 215 897, 72 заборгованість за кредитом, 43 350, 27 грн заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідачем даний розрахунок не спростовано, а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції, в добровільному порядку сплачено позивачу 1 100 грн суми боргу.

Таким чином, місцевий суд, з урахуванням того, що відповідач добровільно сплатив 1 100 грн суми боргу, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми боргу за кредитом та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 258 147, 99 коп.

Що стосується позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, то така у даній справі є незастосовною, оскільки обставини в цих справах, зокрема щодо ознайомлення та обізнаності споживача (відповідача) із всіма істотними умовами договору, не є тотожними.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Суд першої інстанції належним чином оцінив наявні в матеріалах справи докази, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року, у яком ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2024 року виправлено описку, залишити без змін.

Поновити дію рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року, у яком ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2024 року виправлено описку.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова проголошена 14 серпня 2025 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич