Справа № 182/1149/25
Провадження № 2/0182/1481/2025
04.08.2025 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини -
В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що, на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2014 року, з відповідача було стягнуто аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину певного віку щомісячно, починаючи з 07 лютого 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. На теперішній час в Нікопольському відділі державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження № 42945818, відкрите 09.04.2014 року. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 виповнилось 18 років, а тому, на доньку ОСОБА_5 позивачка почала отримувати аліменти у розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Однак, донька підросла та витрати на її утримання суттєво збільшились, у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку, дитина потребує коштів на розвиток здібностей, духовного та фізичного розвитку та забезпечення інших матеріально-побутових умов, з урахуванням її віку. Оскільки на даний час на сина з відповідача перестали утримуватись аліменти, у зв`язку з досягненням останнім повноліття, а сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення гармонійного розвитку дитини, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом та просить змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 , на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2014 року на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову на час навчання і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою двадцятитрьохрічного віку.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2025 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.15-16).
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, однак, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надав. Конверт, який був направлений за останньою відомою адресою його місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.18).
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до ч.2 ст.51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Приписами ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.
Відповідно до ст.5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню дітей, а, отже, не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.
Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).
Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як встановлено судом, сторони по справі мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3-4). Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину певного віку щомісячно, починаючи з 07 лютого 2014 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.5-6).
Як вбачається з викладених обставин, позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 досяг повноліття, а тому, з урахуванням часток, аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 були визначенні в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, що фактично є тим розміром, який не задовольняє усі потреби дитини, що стало підставою для звернення до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів з 1/6 частини до 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Так, у відповідності до вимоги чинного законодавства та з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, підставою для зміни розміру аліментів може стати зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» було внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Суд, при розгляді даної справи, з урахуванням заявлених вимог, встановив, що позивачка звернулась до суду з позовом «про збільшення аліментів на утримання неповнолітньої дитини», однак, фактично заявляє позовну вимогу про стягнення аліментів на повнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходу, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення донькою ОСОБА_5 навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років.
Суд, дослідивши докази, які надані до суду, вважає, що стороною позивача невірно обрано спосіб захисту порушеного, на її думку, права. Так, позивачка звернулась до суду з позовом 27 лютого 2025 року, тобто, в той період, коли донька ОСОБА_5 була неповнолітньою. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_4 донька сторін по справі досягла повноліття, а позивачка заявляє вимогу про збільшення розміру аліментів на повнолітню дитину та вказує, що вона з 01 вересня 2024 року та по теперішній час навчається в Ліцеї № 13 Нікопольської міської ради (а.с.7), а тому має право на пред`явлення позову про збільшення аліментів.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак, всупереч цим положенням позивачем належним чином не обґрунтовано потреби повнолітньої доньки в утриманні з боку відповідача до закінчення нею навчання, оскільки подана довідка не містить дати кінцевого терміну навчання, що є обов`язковим при ухваленні рішення про стягнення аліментів. Окрім цього, той факт, що позивачка мала право на звернення до суду з позовними вимогами про збільшення розміру стягуваних аліментів, у суду сумніву не викликає, проте, з урахуванням, як заявлених вимог, так і часу їх стягнення, які присуджуються за рішенням суду не від дня пред`явлення позову, а від дати набрання рішення законної сили, оскільки дане положення передбачено ст.192 СК України, суд не вбачає підстав для такого збільшення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому позов слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.180-182, 183 СК України, ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал