П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 серпня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.

за участі секретаря - Гусонька З.П.

розглянувши у відкритому судовому апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року (головуючий суддя Монич В.О.) у справі №303/10188/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором №3734318 від 09.06.2023 в розмірі 112 599,09 грн.. Свої позовні вимоги товариство мотивує тим, що 09.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3734318, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 20 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором.

Згідно з п. 1.1. Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3734318, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства.

Згідно з п. 1.3. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3734318, строк кредиту 364 днів,що може бути змінений (продовжений), в порядку та на умовах визначених в п. 1.3.1. Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 14 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.

Щодо права вимоги до відповідача товариство зазначило, що 21.02.2024 ТОВ Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу №21/02/2024. Згідно з вказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №3734318 від 09.06.2023.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 21.02.2024 заборгованість відповідача склала 112599,09 грн. (19999,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту, та 92599,11 грн - заборгованість за відсотками), яку позивач просив стягнути з відповідача.

Позивач також просив суд стягнути на свою користь судові витрати, які складаються із витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

В підтвердження обставин, на які позивач посилався як на підставу для задоволення позову, ним додано до позовної заяви копії письмових доказів: договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 09.06.2023 (а.с.4-20), паспорт споживчого кредиту (а.с.21-22),повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про переказ коштів на картковий рахунок 09.06.2023 19:14:12 (а.с.23), довідку про Ідентифікацію ОСОБА_1 (а.с.23 зворот), договір факторингу від 21.02.2024 (а.с.26-31), додатки до договору кредиту (а.с.35), витяг з реєстру боржників до договору факторингу та акт приймання-передачі реєстру боржників (а.с.36), розрахунок заборгованості за договором №3734318 станом на 21.02.2024 (а.с.32-35), платіжна інструкція (а.с.37) та докази щодо користування товариством послугами з надання правової допомоги (а.с.41-43).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором № 3734318 від 09.06.2023 року в розмірі 112 599 (сто дванадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 9 копійок..

Стягнуто з відповідача 2422, 40 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що вимоги товариства щодо стягнення суми в розмірі 112 599,09 грн. з відповідача є обґрунтованими та підтверджуються договором та розрахунком заборгованості. Суд визнав непідтвердженими належними доказами витрати позивача на правничу допомогу та в цій частині відмовив у позові.

На таке рішення суду подано апеляційні скарги як позивачем, так і відповідачем.

Узагальнені доводи апеляційної скарги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-капітал»

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-капітал» оскаржує рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, вважаючи таке рішення необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було понесено витрати в сумі 5 000,00 грн. на професійну правничу допомогу, надану позивачеві АО «Апологет» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 та замовлення до вказаного Договору, що підтверджується детальним описом наданих послуг та рахунком на оплату, які містяться в матеріалах справи.

Звертає увагу апеляційного суду, що до позовної заяви представником позивача було додано низку документів на підтвердження надання професійної правничої допомоги, а саме - договір про надання правової допомоги, ордер, засвідчена копія детального опису наданих послуг за Договором про надання правової допомоги та рахунок на оплату від.

Позивач просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2025 у частині відмови у стягненні із відповідача витрат на правничу допомогу та винести постанову про задоволення вимоги щодо стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивачем не було в достатній мірі доведено наявність заборгованості та факт отримання коштів відповідачем.

Зазначає, що відповідач не визнає обставину отримання кредитних коштів, тому тягар доведення цієї обставини покладається на позивача. Позивач на підтвердження цієї обставини жодного належного та допустимого доказу не надав. Вважає, що ні копія Листа ТОВ «УПР»» до ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», ні Розрахунок заборгованості не підтверджують обставини перерахування відповідачу кредитних коштів. Зважаючи на умови договору та паспорту споживчого кредиту, кошти мають бути перераховані саме товариством (а не третьою особою), шляхом перерахування на поточний рахунок (в жодному документі, що надані суду, номер рахунку не зазначений); та передбачена можливість використання платіжної картки, яку неможливо ідентифікувати, оскільки зазначена лише частина номеру картки (10 цифр з 16 необхідних).

Стверджує, що лист містить дані про призначення платежу в сумі 20 000,00 грн: зарахування на картку НОМЕР_1 , однак такий не містить дані про отримувача платежу, призначення коштів (кредитні тощо; посилання на будь-які договори, укладені з особою, якій перераховуються кошти), зазначено призначення платежу: «зарахування грн на карту»; картка зазначена як платіжна («перераховано кошти на платіжну картку клієнта»).

Вважає розрахунок заборгованості, який наданий позивачем, є його аналітичним документом, складеним в односторонньому порядку, тому не є безспірним доказом обставини видачі кредиту та наявності боргу. Посилається на висновки Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, відповідно до якого належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Наданих позивачем доказів в їх сукупності - недостатньо для підтвердження обставини отримання відповідачем від позивача кредитних коштів. Оскільки ця обставина - не доведена (отже, не встановлена судом), не доведена підстава для виникнення у відповідача будь-яких зобов`язань повернути такі кошти та сплатити відсотки за користування ними. У зв`язку з цим позов не належить до задоволення. Тож суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно з договором. Відсутні будь-які підтвердження отримання ним повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором.

Межі розгляду судом апеляційної скарги та явка учасників

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У апеляційній скарзі позивача міститься клопотання проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Представник відповідача надіслала до апеляційного суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його представника.

Колегія суддів, відповідно до ч.2 ст 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія дійшла таких висновків.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3734318, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 20000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором (а.с.4-19).

Відповідно до довідки про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з яким укладено кредитний договір№3734318 від 09.06.2023, здійснив акцепт договору підписанням аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора М166, відправленого на номер телефону НОМЕР_3 (а.с.23 зворот).

Вказаним договором сторонами було погоджено суму кредиту в розмірі 20000 грн, строк кредиту, який складає 364 дні, періодичність платежів зі сплати процентів, а саме кожні 14 днів. В договорі, також передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,00 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, та знижену процентну ставку, яка становить 1,00% та застосовується на окремих умовах, визначених у договорі.

Відповідно до пункту 1.5 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк кредиту складає 62290,30% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки складає 34775,11 % річних. Відповідно до пункту 1.6 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою складає 165600,00 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 162800,00 грн.

Згідно з пунктом 2.1. договору, товариство надає кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Реквізити належного клієнту платіжного засобу (№ НОМЕР_1 ) вказані і розділі 10 - Реквізити та підписи сторін, у якому також вказані РНОКПП, паспортні дані, місце проживання відповідача, а також контактні дані Клієнта - два номери телефонів та адресу електронної пошти; вказані контактні дані третьої особи - дружини ОСОБА_3 (а.с.19, зворот).

Згідно з повідомлення №1-2202 від 22.02.2024 від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 09.06.2023 о 19:14:12 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта (маска картки НОМЕР_1 , номер трансакції в системі іРау.ua- 249637641. Призначення платежу: зарахування 20000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с.23).

Як зазначалось вище, такий номер картки було вказано ОСОБА_1 у договорі №3734318 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 09.06.2023 у розділі реквізити та підписи сторін (а.с.19, зворот).

У вказаному листі зазначено, що між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019.

Відтак, підтверджено належними та допустимими доказами факт перерахування кредитних коштів відповідно до умов договору №3734318, а саме у визначеній сторонами сумі та на вказаний позичальником картковий рахунок.

Відповідно до договору факторингу №21/02/2024 від 21.02.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-капітал» уклали договір факторингу, відповідно до умов якого до фактора ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-капітал» перейшло право вимоги до боржників клієнта ТОВ «Лінеура Україна», що входять до портфеля заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3734318 від 09.06.2023 станом на 21.02.2024, доданого до позовної заяви, відповідачу нараховано заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20000 грн., відсотки за користування - 98799,11 грн, сплачено позичальником 6200,02 грн. У розрахунку до сплати розраховано товариством 19 999,98 грн за тілом кредиту та 92599,11 грн процентів за користування, що в загальному складає 112 599,09 грн. (а.с.32-34).

Застосовані норми права та мотиви апеляційного суду

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з Положенням про застосування електронного підпису в банківській системі України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 14.08.2017 № 78 використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму (пункт 14).

Відповідно до пункту 29 Положення фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, має право використовувати простий ЕП у разі дотримання таких вимог: 1) електронна взаємодія фізичної особи здійснюється виключно з банком і з використанням технології, визначеної банком; 2) використання простого ЕП здійснюється на підставі договору відповідно до вимог пункту 14 розділу II цього Положення.

Враховуючи положення частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує отримання кредитних коштів за договором №3734318 від 09.06.2026, оскільки на підтвердження вказаного позивачем не було подано належних доказів.

Як встановлено апеляційним судом та зазначалось вище, згідно умов договору №3734318 від 09.06.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , вбачається, що на умовах, встановлених договором товариство зобов`язалось надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості,зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки (п.1.2.Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору товариство надає кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Пунктом 2.2 визначено, що суму кредиту Товариство перераховує протягом двох робочих днів. Дати надання кредиту:09.06.2023 або 10.06.2023.

Вищезазначений договір було підписано відповідачем ОСОБА_1 шляхом електронного підпису М166 - одноразовим ідентифікатором.

Акцепт договору про споживче кредитування підтверджено також довідкою про ідентифікацію, відповідно до змісту якої погодження умов договору позичальником ОСОБА_1 відбулося за допомогою підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, відправленого на номер телефону НОМЕР_4 . Вказаний номер телефону зазначено також в розділі реквізити та підписи сторін.

Згідно з повідомлення №1-2202 від 22.02.2024 від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 09.06.2023 о19:14:12 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта (маска картки НОМЕР_1 , номер трансакції в системі іРау.ua- 249637641. Призначення платежу: зарахування 20000грн на карту НОМЕР_1 . (а.с.23)

Відтак, підтверджено належними та допустимими доказами факт перерахування кредитних коштів відповідно до умов договору №3734318, а саме у визначеній сторонами сумі та на встановлений позичальником картковий рахунок.

Щодо заперечення відповідача щодо підтвердження отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги до нового кредитора, колегіє суддів встановлено наступне.

Відповідно до договору Факторингу №21/20/2024 від 21.02.2024 ТОВ «Лунеура Україна» (клієнт) відступило ТОВ «ФК «Кредит-капітал» (фактору) право вимоги до боржників, придбаних від клієнта за договором.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21/20/2024 від 21.02.2024 до ТОВ «ФК «Кредит-капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №3734318 відносно ОСОБА_1 , сума боргу за яким складає 112599,09 грн (а.с.36).

На виконання цього договору факторингу 21.02.2024 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» було сплачено ТОВ «Лунеура Україна» 1668883,52 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 75443 (а.с.37).

Згідно з досудової вимоги №23392782 від 12.12.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» повідомила ОСОБА_1 про відступлення від ТОВ «Лінеура Україна» боргового зобов`язання позичальника ОСОБА_1 відповідно до договору факторингу №21/02/2024 від 21.02.2024 (а.с.37 зворот).

Вказана вимога була направлена рекомендованим повідомленням №523, на адресу позичальника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується поданим позивачем списком поштових відправлень (а.с.38).

Відповідно до ч.1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Разом з тим, відповідач не подав суду доказів про погашення боргу первісному кредитору - ТОВ «Лінеура Україна», яке б могло бути зараховано в погашення заборгованості новому кредитору - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Таким чином, доводи відповідача про неотримання повідомлення про зміну кредитора не звільняє боржника від обов`язку погашення кредиту.

Щодо доводів відповідача про неналежне підтвердження розміру заборгованості на підставі розрахунку товариства, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав з позивачем Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, у якому сторонами було погоджено суму кредиту, строк кредиту, розмір стандартної та зниженої процентної ставки, періодичність платежів зі сплати процентів; позивач надав докази на підтвердження факту укладення договору споживчого кредиту в електронній формі та видачі ОСОБА_1 кредиту в розмірі 20 000 грн, шляхом перерахування на картковий рахунок, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про неналежне виконання позичальником умов кредитного договору та наявність підстав для задоволення позову. В той же час, відповідач зустрічного позову про визнання вищезгаданого електронного договору недійсним до суду не подавав, цей електронний договір в судовому порядку недійсним не визнавався (доводи і докази про протилежне у матеріалах справи відсутні), а відтак такий, відповідно до статті 204 ЦК України, є правомірним, а тому підлягає до виконання. Крім того, відповідач будь-яких доказів на спростування факту отримання кредиту або погашення заборгованості не надав.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 21.02.2024 заборгованість відповідача склала 112599,09 грн., з яких 19999,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту, та 92599,11 грн - заборгованість за відсотками. (а.с.32-34). Відповідачем не надано було контрозрахунку заборгованості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення в частині вирішення питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. .

Щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»

Позивач в своїй апеляційній скарзі оспорює судове рішення в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу.

Відмова місцевого суду в стягненні витрат на правничу допомогу мотивована тим, що позивачем не додано до позовної заяви акт приймання-передачі наданих послуг. Колегія суддів не погоджується із рішенням суду в цій частині, з огляду на наступне.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі "East / West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі N 922/445/19).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц).

До позовної заяви предстаником позивача було додано документи на підтвердження надання професійної правничої допомоги, а саме подані:

1. Засвідчена копія Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.41);

2. Засвідчена копія ордера на надання правничої (правової) допомоги № 1266140 від 01.03.2024 (а.с.43 зворот);

3. Засвідчена копія Витягу із замовлення до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024 (витяг від 03.12.2024) (а.с.41 зворот);

4. Засвідчена копія детального опису наданих послуг від 16.12.2024 за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024 (а.с.42);

5. Засвідчена копія Рахунку на оплату від 16.12.2024 (а.с.42 зворот).

Таким чином, наданими суду доказами ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» підтвердило правомірність вимог щодо витрат на професійну правничу допомогу від АО «Апологет» в сумі 5000,00 грн., на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 та замовлення до вказаного Договору, що також підтверджується детальним описом наданих послуг та рахунком на оплату (а.с.42)

Крім того підтвердження користування товариством адвокатськими послугами підтверджується рахунком на оплату №29 від 16.12.2024 (а.с.42 зворот).

Позивачем підтверджено дійсність витрат на професійну правничу допомогу, такі витрати є обґрунтованими та співмірними відповідно до ціни позову та складності справи, а рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні таких витат ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Висновки апеляційного суду

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» - задовольнити - змінити рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року в частині стягнення судових витрат, доповнивши другий абзац резолютивної частини рішення словами: «та 5000 «п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу».

Керуючись ст.368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст. 375, 381-384 ЦПК Україні, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2025 року - змінити в частині стягнення судових витрат, доповнивши другий абзац резолютивної частини рішення словами: «та 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу».

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на додаткову постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2025 року.

Головуюча

Судді: