КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/9359/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Київ

Справа № 361/1150/25

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2025 року, постановлену у складі судді Дутчака І.М.,

у справі за заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2025 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт».

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що спір щодо розміру заборгованості по заробітній платі та розміру середньоденної заробітної плати відсутній між сторонами, оскільки ДП «Укрспирт» видано довідку від 17.01.2025 № 1.11-7/8 про доходи з зазначенням розміру середньоденної заробітної плати та довідку від 31.10.2024 № 1.11-7/64 щодо заборгованості по заробітній платі.

Вважає, що суд невірно застосував положення пунктів 9, 12 постанови від 23.12.2011 року № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», оскільки вони стосуються попередньої редакції ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V (перегляд судових рішень) ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про відмову у видачі судового наказу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що із долучених ОСОБА_1 до заяви про видачу судового наказу документів не вбачається безспірності заявлених нею вимог, зокрема, довідки чи іншого документу виданого ДП «Укрспирт» про визнання пред`явленої нею суми не долучено, тому заявлені ОСОБА_1 вимоги не є безспірними та беззаперечними, наведені заявником обставини можуть бути з`ясовані лише в ході розгляду справи в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У частині першій статті 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, пунктом 1 цієї частини визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно ч. 2 ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 117 Кодексу законів про працю України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, факт проведення з ним остаточного розрахунку та встановлення вини.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Тобто, заявник вправі звертатися до суду як і в порядку наказного, так і в порядку спрощеного позовного провадження з вимогами як про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, так і середнього заробітку за час затримки розрахунку. Окремий розгляд однієї із вимог наведених вище не виключає подальшу можливість заявника звернутися до суду із іншою вимогою у відповідності до вимог чинного законодавства.

Разом з цим, суд першої інстанції розглядаючи такі вимоги, повинен встановити факт відсутності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання, та як наслідок, вирішити питання про видачу судового наказу.

Як визначено п. 5 ч. 2 та п. 4 ч.3 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, та до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» у сумі 110 297 грн. 22 коп.

Згідно з довідкою про доходи ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 07 січня 2025 року № 1.11-7/8, підписаною т.в.о. директора-начальником управління юридичного супроводження Дрогомирецьким В. та головним бухгалтером Рисинець С., про те що ОСОБА_1 дійсно працювала в ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» та займала посаду провідного бухгалтера відділу бухгалтерського та податкового обліку та їй було нараховано заробітну плату з серпня 2024 року по вересень 2024 року у сумі 71 860 грн. 40 коп. Середньоденна заробітна плата складає 1671 грн. 17 коп. (а.с.7-8).

Згідно з довідкою ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 31 жовтня 2024 року № 1.11-7/64, підписаною в.о. директора Банчук С.Я. та в.о. головного бухгалтера Рисинець С.В., виданою ОСОБА_1 про те, що вона працювала в ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» з 22 травня 2012 року по 31 жовтня 2024 року на посаді провідного бухгалтера відділу бухгалтерського та податкового обліку та станом на 31 жовтня 2024 року заборгованість по заробітній платі за період з січня 2024 року по жовтень 2024 року становить 307 202 грн. 30 коп. (а.с.9).

Наказом ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 31 жовтня 2024 року № 198-к, ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного бухгалтера відділу бухгалтерського та податкового обліку ДП «Укрспирт», 31 жовтня 2024 року за угодою сторін. (а.с.10).

19 листопада 2024 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ по справі № 361/11402/24 про стягнення з ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі, яка нарахована, але не виплачена, за період з січня 2024 року по жовтень 2024 року, у сумі 307 202 грн. 30 коп.(а.с.11)

Постановою від 28 січня 2025 року начальника відділу Бучацького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романюка О.В. відкрито виконавче провадження № 76984599 про стягнення з ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі, яка нарахована за період з січня 2024 року по жовтень 2024 року, але не виплачена, у сумі 307 202 грн. 30 коп. (а.с. 12-13).

Як вбачається з відповіді ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 04 листопада 2024 року № 1.1-52-1.9/682 наданої Головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В., відповідно до звіту про заборгованість з оплати праці станом на 01 жовтня 2024 року сума заборгованості із виплати заробітної плати склала 18 571, тисяч гривень перед 240 працівниками підприємства (а.с. 19-23).

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу, оскільки із наданих заявником документів не вбачається безспірності заявлених нею вимог, зокрема, довідки чи іншого документу виданого ДП «Укрспирт» про визнання пред`явленої нею суми не долучено, тому заявлені ОСОБА_1 вимоги не є безспірними та беззаперечними, наведені заявником обставини можуть бути з`ясовані лише в ході розгляду справи в порядку позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги заявника про те, що у довідці про доходи від 27 січня 2025 року вказано розмір середньоденної та середньомісячної заробітної плати, що є підставою для визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 листопада 2024 року по 01 лютого 2025 року, колегія суддів відхиляє, оскільки довідки про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 листопада 2025 року по 01 лютого 2025 року, який боржник визнає, ним не видано.

Разом з тим, за змістом ст. 117 КЗпП України, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, підлягає стягненню з роботодавця у разі невиплати належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, з вини роботодавця.

З листа від 04 листопада 2024 року ДП «Укрспирт», адресованого головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В., що долучений заявником до заяви про видачу судового наказу, вбачається, що роботодавець фактично заперечує свою вину у невиплаті заробітної плати, посилаючись на те, що у зв`язку з припиненням виробничої діяльності через отримання приватними підприємствами ліцензій на виробництво та реалізацію продукції, що зумовило нестачу обігових коштів та відкриття численних виконавчих проваджень контрагентами ДП «Укрспирт», призвело до арешту розрахункових рахунків і спричинило нарощення заборгованості по розрахунках за своїми зобов`язаннями, в тому числі і з виплати заробітної плати. Наголошує, що у зв`язку з численними виконавчими провадженнями пов`язаними зі стягненням заборгованості, на все майно та практично на всі рахунки підприємства накладено арешт, тому погашати кредиторську заборгованість підприємство не може, у зв`язку з відсутністю достатньої кількості коштів, а також арештом рахунків та майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

З урахуванням вищезазначеного, а також враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що з приводу стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку між сторонами наявний спір, адже довідки чи іншого документу, виданого ДП «Укрспирт» про визнання суми середнього заробітку в розмірі 110 297 грн. 22 коп. за період з 01 листопада 2024 року по 01 лютого 2025 року, яка б свідчила про безспірність заявлених вимог, заявником на надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про спірний характер таких вимог, які заявник повинна заявити в загальному позовному провадженні шляхом пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374 - 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.