Провадження № 2-з/522/448/25
УХВАЛА

11 серпня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву Одеської міської ради про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тиквенко Марини Олексіївни, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та витребування майна.

Одночасно з позовною заявою Одеською міською радою подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на квартиру загальною площею 21,7 кв.м., житловою площею 15,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та обтяжень, внесенням записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо квартири загальною площею 21,7 кв.м., житловою площею 15,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 та після її смерті відкрилася спадщина на спірну квартиру. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2017 у справі № 522/18290/16 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю з 01.03.2009 по 21.10.2015, встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , що складається з квартири АДРЕСА_2 . У задоволенні позову Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою та виселення відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.10.2017 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 в частині задоволення позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини скасовано, ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини відмовлено. В іншій частині рішення залишено без мін. Постановою Верховного Суду від 07.11.2018 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2017 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до першої інстанції. Проте, за час розгляду справи в суді касаційної інстанції ОСОБА_1 на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 18.10.2017 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.04.2018, зареєстроване в реєстрі за № 370, видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М. О. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2020 позов ОСОБА_1 задоволено частково, встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 01 березня 2009 року по 21 жовтня 2015 року (на час відкриття спадщини). В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов Одеської міської ради залишено без задоволення. Постановою Одеського апеляційного суду від 22.06.2023 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов Одеської міської ради задоволено, визнано спадщину після смерті ОСОБА_2 , що складається з квартири АДРЕСА_2 , відумерлою. Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2 . Разом з тим, 11.04.2018 року на підставі рішення приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М. О. № 40576629 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірну квартиру.

Позивач указує, що оскільки право власності на спірну квартиру зареєстроване за ОСОБА_1 , існують об`єктивні побоювання, що відповідач до закінчення розгляду даної цивільної справи може вчинити дії щодо відчуження спірного майна на користь інших осіб. Також для унеможливлення зміни технічних характеристик, геометричних параметрів чи інших відомостей, що мають зазначатися в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, здійснення поділу чи об`єднання спірного об`єкта нерухомості за результатами вчинення відповідних реєстраційних дій та прийняття рішень щодо цього об`єкта за час розгляду справи в суді, вважає необхідним також вжиття заходів забезпечення позову у виді заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаірусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, внесенням записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо спірної квартири. Указує, що у разі такого відчуження, зміни відомостей щодо майна, вказані обставини нівелюють мету звернення з позовом, адже з метою належного відновлення порушених прав, на захист яких подано даний позов, виникне необхідність в ініціюванні іншого позову, що потребуватиме тривалого часу та значних фінансових витрат, покладання яких на позивача буде надмірним тягарем. Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи навіть унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову та поновлення порушених інтересів міської ради та унеможливить ефективний захист, або поновлення порушених інтересів територіальної громади, за захистом яких він звернувся до суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви в межах вирішення зазначеної заяви, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Умовою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

При розгляді заяви про забезпечення позову судом установлено, що між сторонами існує спір щодо квартири АДРЕСА_2 .

Право власності на указану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2018, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М. О. та зареєстрованого в реєстрі за № 370.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення, а також унеможливить ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тому дійшов висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-154, 157 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Заяву Одеської міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру загальною площею 21,7 кв.м., житловою площею 15,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та обтяжень, внесенням записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо квартири загальною площею 21,7 кв.м., житловою площею 15,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала є обов`язковою на всій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Особи, які можуть отримати статус учасників справи як:

Позивач: Одеська міська рада, , м. Одеса, пл. Думська, 1;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тиквенко Марина Олексіївна, АДРЕСА_4 .

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА