Справа № 522/9983/15-ц
Провадження № 4-с/522/72/25
УХВАЛА

07 серпня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця.

Дослідивши матеріали поданої скарги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі ст. 4471 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, в порядку цивільного судочинства може бути оскаржено рішення, дії або бездіяльність державного виконавця щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства.

Заявник звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України щодо оскарження дій о виконавця, що вчинені останнім у зв`язку зі стягненням винагороди виконавця.

Згідно з п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є окремими виконавчими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленомустаттею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих із боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом(ч.ч. 1, 2 ст. 74 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження»)

У правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 310/2210/21 (який суд враховує під час виборі і застосування норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України) зазначається, що Велика Палата Верховного Суду має послідовну і сталу практику щодо того, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження постанов виконавця про стягнення витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, зокрема й судом якої юрисдикції, вони видані, оскільки такі постанови стосуються безпосереднього виконання рішень інших органів (посадових осіб) виконавців, а не судового рішення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження є окремим виконавчим документом і скарги на дії виконавця щодо винесення такої постанови належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (п.п. 7.26, 7.46, 7.49, 7.50 постанови ВП ВС).

Згідно зп.1ч.1ст.186ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки зазначена заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, позаяк предметом даної скарги є дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючисьст.ст. 19, 186, 258-261, 263, 447 ЦПК України, суддя,.

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця відмовити.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя А.В. Науменко

07.08.25