Справа № 161/5168/25
Провадження № 2/161/2513/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Новак Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Торчинська селищна рада, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, - В С Т А Н О В И В:

20.03.2025 позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.04.2016 між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Луцького міськрайонного суду від 10.11.2017 шлюб - розірвано, з того часу відповідач залишив дитину на позивачку. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами у школі, станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Відповідач, покладених законом на батьків обов?язків не виконує, не бере будь-якої участі у вихованні дочки.

Вказує, що всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходиться на її повному утриманні.

Позивачка звернулася до органу опіки та піклування з проханням позбавити відповідача батьківських прав, після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав.

У зв`язку з ухиленням від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов?язками, просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 21.03.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав.

Представниця третьої особи Торчинської селищної ради, як органу опіки та піклування подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.15).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 10.11.2017 у справі №161/13321/17 шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 розірвано та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , в розмірі 1000 (одній тисячі) гривень, щомісячно (а.с.16-17).

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 від 16.12.2024 №207, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Торчинської селищної ради Луцького району від 16.132.2024 №207, ОСОБА_3 залишилась проживати з матір'1ю - ОСОБА_1 . Під час обстеження умов проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 від 03 грудня 2024 року, встановлено, що умови проживання задовільні, малолітня ОСОБА_5 забезпечена місцями для відпочинку, навчання, проведення дозвілля. Під час бесіди з?ясовано, що громадянин ОСОБА_2 з малолітньою дочкою не спілкується. Під час бесіди з громадянином ОСОБА_2 встановлено, що він дійсно не спілкується з малолітньою дочкою, не бере участі у її вихованні, не сплачує аліменти, однак щодо позбавлення його батьківських прав заперечує. На території громади громадянин ОСОБА_2 проживає без реєстрації, офіційного працевлаштування не має.

ОСОБА_3 навчається у КЗЗСО «Луцький ліцей N?2».

Інформація з місця навчання від 17 червня 2024 року свідчить, що батька ОСОБА_2 участі у вихованні та навчанні дитини не бере, жодного разу не цікавився та не відвідував навчальний заклад.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 26 липня 2024 року №74118542/70176, видана Луцьким відділом державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області, вказує що станом на 26 липня 2024 року сукупний розмір заборгованості громадянина ОСОБА_2 становить 35 тисяч гривень.

Згідно інформації Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 30.07.2024 встановлено, що вироками Луцького міськрайонного суду ОСОБА_2 було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.164 КК України, частиною першою статті 126 КК України. Також даного громадянина було притягнуто до адміністративної відповідальності за частинами першою, другою ст. 126 КУпАП.

З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач не вживає заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дочкою. Наведене дає підстави для висновку, що відповідач самоусунувся від виховання своєї доньки та не виконує покладених на нього Законом батьківських обов`язків без поважних причин.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено, що батько дитини не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з дитиною в обсязі та шляхом, необхідним для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює належних умов для отримання освіти, що свідчить про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.

З урахуванням наведеного суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо невиконання своїх батьківських обов`язків є усвідомленою, змінити поведінку батька в кращу сторону неможливо, вбачається його вина у невиконанні своїх обов`язків по відношенню до дитини, а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам дитини.

На підставі ст. ст. 164-167, 180, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Торчинська селищна рада, як орган опіки та піклування, адреса місцезнаходження: 45612, Волинська обл., Луцький район, смт. Торчин, вул. Незалежності, 82, .

Повний текст рішення виготовлено 13.08.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк