Єдиний унікальний номер 725/2953/25
Номер провадження 2/725/915/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2025 року м. Чернівці

Чернівецький районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фроляк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на наступні обставини.

Так, постановою начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення ЗхРУ №006656 від 12.04.2024 року визнаного його винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. по факту того, що о 14 год. 30 хв. ІНФОРМАЦІЯ_4 він був затриманий на околиці н.п. Тарасівні, на напрямку 905 прикордонного знаку, 2000 метрів від лінії державного кордону, що розташоване на території Ванчиківецької ОТГ, Чернівецького району, Чернівецької області, прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) в межах прикордонної смуги під час руху в бік державного кордону не надавши документи, що посвідчують особу та транспортний засіб для огляду, чим порушив п.п.8,11 Положення про прикордонний режим затвердженого Постановою КМУ від 27 липня 1998р. №1147.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05.07.2024 року (справа №720/941/24) скасовано вказану постанову та закрито справу про адміністративне правопорушення, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати по справі у виді судового збору за подання позову до суду в розмірі 605, 60 грн.

Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №249815 від 12.04.2025 року, о 14 годині 30 хвилин 12.04.2024 року ОСОБА_1 був затриманий на околиці н.п. Тарасівці, на напрямку 905 прикордонного знаку, 2 км. до лінії державного кордону, вчинив злісну непокору прикордонному наряду на їхнє законне розпорядження, а саме: відмовився представляти документи, що посвідчують особу, надати доступ для візуального огляду транспортного засобу, намагався здійснити маневр автомобілем в об`їзд шлагбауму, чим своїми діями порушив вимоги п.5. ст. 19 п. 12 ч.1 ст.20 Закону України «Про ДПСУ», відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Натомість, постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06.05.2024 року (справа №720/907/24) закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбачено ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.

Зазначав, що неправомірними діями прикордонників внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності йому було завдано матеріальної та моральної шкоди. Зокрема, 12.04.2024 року біля 14 годин 30 хвилин він їхав на своєму автомобілі марки «Toyota Tacoma» купити ліки в с.Тарасівні, Чернівецького району, Чернівецької області. На автодорозі між населеними пунктами сіл Маршинці та Тарасівці, Чернівецького району, Чернівецької області на «Контрольному пості» зупинив свій автомобіль і надав документи, що посвідчують особу та транспортний засіб для огляду прикордоннику, який став вимагати від документи про страхування автомобіля, що його обурило та на його обурення прикордонник відреагував погрозою притягнення до відповідальності. Для вирішення даної ситуації він вирішив припаркувати свій автомобіль на узбіччі дороги, щоб не заважати іншим транспортним засобам та дав задній хід та одразу пробив колеса, так як прикордонники заблокували автомобіль засобами примусової зупинки (шипи) не попередивши про це. Крім того, прикордонний наряд на протязі більше шести годин складав щодо нього протоколи про адміністративні правопорушення.

Звертав увагу, що постанова ЗхРУ №006656 від 12.04.2024 року була звернута до примусового виконання та його було внесено до реєстру боржників, що також негативно вплинуло на його моральний стан.

Вартість матеріальних збитків оцінює в сумі 9000 грн., що становить вартість нової пари колісної резини, а розмір моральної шкоди оцінює в сумі 33528 грн. з яких моральна шкода за пошкодження автомобіля - 3000 грн. та моральна шкода за незаконне затримання при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення - 30528 грн.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив відшкодувати йому, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за рахунок Державного бюджету України завдану матеріальну шкоду в розмірі - 9 000 грн., моральну шкоду в розмірі - 33 528 грн., а також понесені судові витрати.

На вказану позовну заяву надійшов відзив представника прикордонного загону, якому останній позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на наступні обставини.

Так, суди у рішенні, яким було скасовано постанову відносно позивача та у постанові, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, зробили висновки, що орган, який склав протоколи про адміністративне правопорушення не надав беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення позивачем дій, передбачених ч.1 ст.204-1 та ч.1 ст.185-10 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушень, викладених у фабулах протоколів про адміністративне правопорушення. Суди зауважили, що протоколи про адміністративне правопорушення як і пояснення інспектора прикордонної служби самі по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечними доказами для доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Разом з тим, суди не встановили будь-яку незаконність, свавільність та очевидну протиправність дій військовослужбовців Державної прикордонної служби України в частині складання протоколів про адміністративне правопорушення, постанови про накладення адміністративного стягнення, судами лише констатовано недостатність доказів для притягнення позивача до адміністративної відповідності.

Звертав увагу на те, що очевидної невідповідності складених на позивача протоколів про адміністративні правопорушення вимогам закону або ж протиправності дій працівників прикордонної служби під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності не встановлено, що виключає наявність у суб`єкта владних повноважень вини, яка б потягла за собою наявність обов`язку для відшкодування шкоди.

Окремо акцентував увагу на тому, що норми ст. 1176 ЦК України не можуть поширюватись на спірні правовідносини, оскільки військовослужбовець ДПСУ, який складає протокол про адміністративне правопорушення, не є суб`єктом, який здійснює оперативно-розшукову діяльність чи проводить досудове розслідування.

Також, на вказаний позов надійшов відзив представника Державна казначейська служба України, в якому остання позов не визнала, вказуючи на те, що ні норми ст. 1176 ЦК України ні положення Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду не може застосовуватися в даному випадку як підстава для відшкодування шкоди з огляду на статус Державної прикордонної служби України, а також позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів та вини останніх в її заподіянні. В обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача посилалась на практику Верховного суду в аналогічних справах.

В судове засідання сторони не з`явились, від їх представників до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що 12.04.2025 року начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) старшим лейтенантом ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення ЗХРУ №249816 відповідно до якого ОСОБА_1 о 14 год 30 хв був затриманий на околиці н.п. Тарасівці на напрямку 905 прикордонного знаку, 2000 м. від лінії державного кордону, що знаходиться на території Ванчиківської ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, прикордонним нарядом «Контрольний пост» відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) в межах прикордонної смуги під час руху в бік державного кордону, оскільки він не надав для огляду документи, що посвідчують особу та документи на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.п.8-11 Положення про прикордонний режим, що затверджено Постановою Кабінету міністрів України №1147 від 27.07.1998 року. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 чт.202 КУпАП (а/с 14).

На підставі вказаного протоколу постановою ЗХРУ №00656 від 12.04.2024 року позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а/с 16).

Разом з тим, рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05.07.2024 року вказану постанову скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито (а/с 18).

Окрім того, по факту того, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню прикордонному наряду, а саме: відмовився представлятися, надавати документи, що посвідчують його особу, надати доступ для візуального огляду транспортного засобу, намагався здійснити маневр автомобілем в об`їзд шлагбауму, чим порушив вимоги п.5 ст.19, п.12 ч.1 Документ сформований в системі «Електронний суд» 02.05.2025 2 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», було складено протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №249816 від 12.04.2025 року за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП (а/с 14).

Натомість, постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06.05.2024 року було закрито провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення (а/с 17).

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач був затриманий в порядку ст. 261 КУпАП, що підтверджується копією протоколу затримання від 12.04.2024 року (а/с 15).

Позивач вказував, що саме внаслідок незаконних дій прикордонників він зазнав матеріальних збитків у вигляді пошкодження автомобільного колеса, яке відповідно до копії накладної СТО «Віраж» від 13.04.2024 року, відновленню не підлягає, що в свою чергу призвело до необхідності придбати два колеса вартість по 4500 грн. кожне (а/с 23).

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, згідно з якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або і суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті і така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173,1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Обґрунтовуючи обставини неправомірних дій прикордонників, які призвели до пошкодження колеса та матеріальних збитків, в тексті позову позивач вказував, що на «Контрольному пості» зупинив свій автомобіль і надав документи, що посвідчують особу та транспортний засіб для огляду прикордоннику, який став вимагати від документи про страхування автомобіля, що його обурило та на його обурення прикордонник відреагував погрозою притягнення до відповідальності. Для вирішення даної ситуації він вирішив припаркувати свій автомобіль на узбіччі дороги, щоб не заважати іншим транспортним засобам та дав задній хід та одразу пробив колеса, так як прикордонники заблокували автомобіль засобами примусової зупинки (шипи) не попередивши про це.

Аналогічні пояснення позивача щодо обставин завдання матеріальних збитків вказані також у довідці про результати проведення перевірки ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області від 28.04.2024 року.

За змістом п.11 Глави 5 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1261 від 19.10.2015, контрольний пост це прикордонний наряд у складі трьох та більше прикордонників, який призначається для виявлення і затримання правопорушників, здійснення контролю за дотриманням правил прикордонного режиму та виконання інших завдань у межах ділянок відповідальності підрозділів охорони кордону, спрямованих на запобігання вільному переміщенню в межах контрольованого прикордонного району зброї, боєприпасів, вибухових речовин та засобів терору, блокування та ізоляції визначених районів. Контрольний пост несе службу на обладнаних стаціонарних постах або у визначеному місці, для чого може забезпечуватися переносним комплектом шлагбаумів і дорожніх знаків, засобами для примусової зупинки транспортних засобів, диском з червоним світлоповертачем (для зупинки транспортних засобів), жилетами зі світлоповертаючими стрічками, сигналізаційними, приладами для недопущення обходу місця несення служби , документацією, схемою ділянки підрозділу охорони кордону. Під час виконання завдань контрольний пост зобов`язаний: з прибуттям до місця несення служби прийняти ділянку під охорону та облаштувати місце несення служби (встановити переносні дорожні знаки та шлагбаум, привести в готовність до застосування пристрій примусової зупинки транспортних засобів , установити сигналізаційні прилади); вести спостереження за транспортними засобами і прилеглою місцевістю; здійснювати перевірку документів у визначеної категорії осіб, які перебувають у транспортному засобі, наявності і дійсності реєстраційних документів на транспортний засіб, огляд транспортних засобів з метою виявлення правопорушників, зброї, боєприпасів, наркотичної речовини, інших підозрілих предметів; вживати заходів щодо недопущення спроб осіб обминути місце несення служби прикордонного наряду. Під час виконання завдань контрольний пост зобов`язаний: з прибуттям до місця несення служби прийняти ділянку під охорону та облаштувати місце несення служби (встановити переносні дорожні знаки та шлагбаум, привести в готовність до застосування пристрій примусової зупинки транспортних засобів , установити сигналізаційні прилади); вести спостереження за транспортними засобами і прилеглою місцевістю; здійснювати перевірку документів у визначеної категорії осіб, які перебувають у транспортному засобі, наявності і дійсності реєстраційних документів на транспортний засіб, огляд транспортних засобів з метою виявлення правопорушників, зброї, боєприпасів, наркотичної речовини, інших підозрілих предметів; вживати заходів щодо недопущення спроб осіб обминути місце несення служби прикордонного наряду.

До матеріалів відзиву було долучено відеозапис подій, які мали місце 12.04.2024 року в межах прикордонного наряду «Контрольний пост» відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) за участю позивача, з якого вбачається, що пристрій примусової зупинки транспортних засобів для недопущення об`їзду контрольного посту (шипи) був приведений в готовність до застосування працівниками прикордонної служби в процесі спілкування з позивачем, розміщений в зонні видимості позивача, зокрема перед його автомобілем, та позивач вже після розміщення цих засобів самостійно здійснив рух автомобіля (а/с 85).

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на неправомірність дій прикордонників щодо приведення в готовність до застосування пристрою примусової зупинки транспортних засобів та причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та фактом пошкодження коліс позивача за наслідками розгляду не встановлено.

Щодо посилань позивача на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, яка пов`язана з його затриманням та складенням щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення слід зазначити наступне.

Так, у відповідності до правового висновку, що міститься у Верховного Суду від 22.01.2025 року у справі № 335/6977/22, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу усіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень та за відсутності ознак свавільності таких дій, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності складу правопорушення не є фактом, який сам по собі підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських.

Зі змісту рішення Новоселицького районного суду Чернівецької від 05.07.2024 року та постанови Новоселицького районного суду Чернівецької області не вбачається встановлення судами факту протиправності дій прикордонників про оформленні матеріалів про адміністративні правопорушення відносно позивача, а підстава для відшкодування шкоди державою може існувати лише в тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону.

Наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 15,16, 22,23, 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 106, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Федіна А. В.