"12" серпня 2025 р. Справа № 363/3682/25
УХВАЛА

Іменем України

12 серпня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Дьоміної О.П., за участю секретаря Ходасевич Д.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», заінтересовані особи: стягував Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІНЕРО», приватний виконавець Крегул Іван Іванович, боржниця ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2025 року Жевега К.В., діючи в інтересах ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із вказаною заявою, в якій просила замінити сторону у виконавчому провадженні за №68296683 з примусового виконання виконавчого напису за №45768 від 16.12.2021 року про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «ДІНЕРО», з ТОВ «ДІНЕРО» на його правонаступника ТОВ «ФК«УКРФІНСТАНДАРТ».

В обґрунтування вимог заяви, представник заявника вказувала, що у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула І.І. перебуває виконавче провадження за №68296683 щодо примусового виконання виконавчого напису за №45768 від 16.12.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості на користь стягувача ТОВ «ДІНЕРО» (колишнє найменування ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО»). 03.04.2025 між ТОВ «ДІНЕРО» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» (новий кредитор) укладено договір факторингу за №571-ФК-25, відповідно до якого відступлено право грошової вимоги, у тому числі і за кредитним договором за №AG7087619, що є предметом стягнення за виконавчим документом за №45768 від 16.12.2021 року. У зв`язку з відступленням права грошової вимоги відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, внаслідок чого ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» набуло статусу нового кредитора/стягувача у виконавчому провадженні за №68296683.

У судове засідання заявник, первісний стягувач, приватний виконавець та боржниця не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» в прохальній частині заяви просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування заяви, дійшов наступного висновку:

Так, судом встановлено, що 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором за №AG7087619 від 20.01.2020 року, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії L4637783, укладеним з ТОВ «ФК «ДІНЕРО» суму заборгованості за період з 25.02.2020 року по 23.10.2021 року у розмірі 17 998 грн. з яких: 10 500 грн. сума простроченої заборгованості за сумою кредиту та 7 498 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Вказаний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №45768.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула І.І. від 21.01.2022 року відкрито виконавче провадження за №68296683 з виконання виконавчого напису за №45768 від 16.12.2021 року.

03.04.2025 року між ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та ТОВ «ДІНЕРО» укладено договір факторингу за №571/ФК-25, відповідно до якого ТОВ «ДІНЕРО» відступило ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», а ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і за кредитним договором за №AG7087619 від 20.01.2020 року.

В свої заяві представник ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» зазначила, що первісний кредитор ТОВ «ФК «ДІНЕРО» змінило своє найменування на ТОВ «ДІНЕРО», при цьому доказів такого до заяви не долучено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, але не стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї з сторін, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були би обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України - у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За змістом даної норми, суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених ч. 2 ст. 442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в Постанові від 20.11.2013 року у справі за №6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Проводячи аналіз наведених норм права, слід дійти висновку, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, у тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ст. 512 ЦК України - однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», - примусовому виконанню підлягають рішення, зокрема, на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник (ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ч.1, 5-7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що первісний стягувач ТОВ «ФК «ДІНЕРО», на користь якого було вчинено виконавчий напис, дійсно змінив найменування на ТОВ «ДІНЕРО» та став правонаступником всіх прав та обов`язків товариства.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що особа, яка подала заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, має право вимоги за виконавчим написом, вчиненим на користь іншої юридичної особи. Отже, за відсутності належного підтвердження правонаступництва, заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 260, 353 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», заінтересовані особи: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІНЕРО», приватний виконавець Крегул Іван Іванович, боржниця ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуюча суддя О.П. Дьоміна