Ухвала

06 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 754/2732/25

провадження № 61-10061 зно 25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши заяву судді Пророка В. В. про самовідвід від розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду у складі судді Пророка В. В. від 31 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів - начальника відділу звернень громадян офісу Генерального прокурора України Оксани Федченко про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. У серпні 2025 року засобами електронної пошти ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 31 липня 2025 року, в якій він висловив недовіру судді Верховного Суду Пророку В. В., а також заперечення проти того, щоб вищезгаданий суддя розглядав та вирішував заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 31 липня 2025 року.

2. Автоматизованою системою діловодства (протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04 серпня 2025 року) справа передана для розгляду судді-доповідачеві Пророку В. В.

3. Відповідно до пунктів 4 та 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

4. Також частиною першою статті 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

5. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

6. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своєму рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

7. ЄСПЛ у своєму рішенні від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine), заява № 21722/11, зазначив: «фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на склад колегії у кожній справі.

8. Таким чином, ЄСПЛ вважає, що дотримання прав особи, визначених частиною першою статті 6 Конвенції щодо розгляду її справи встановленим законом судом, буде забезпечено лише тоді, коли її справу буде розглядати суд, який створений як орган та за персональним складом призначений у відповідності до вимог діючого законодавства.

9. Отже, ухвалення будь-якого рішення, навіть такого, що ґрунтується на правильному застосуванні норм права, не може вважатися законним, якщо воно ухвалене неповноважним складом суду.

10. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до Закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

11. Пунктом 1.9 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду 21 березня 2025 року № 7 визначено, що не розподіляються на конкретного суддю-доповідача судові справи, в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя.

12. Так, ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2025 року у даній справі задоволено заяву судді Верховного Суду Пророка В. В. про самовідвід. Відведено суддю Верховного Суду Пророка В. В. від розгляду заяв ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. від участі у розгляді заяв про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів - начальника відділу звернень громадян офісу Генерального прокурора України Оксани Федченко про відшкодування моральної шкоди. Матеріали відповідних заяв ОСОБА_2 про відвід судді Верховного Суду Осіяна О. М. від участі у розгляді заяв про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 липня 2025 року у зазначеній справі передати на повторний автоматизований розподіл.

13. Після задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді у певній справі відповідний суддя, який був відведений від розгляду справи, не може брати подальшу участь у розгляді цієї справи та не має брати участь при її розподілі (перерозподілі) автоматизованою системою.

14. Виходячи із системного аналізу змісту статей 33, 34, 36, 39, 40, 41 ЦПК України та частини 5 статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", після задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді чи колегії суддів у певній справі відповідний суддя чи судді, які були у складі відведеної колегії суддів, не можуть брати подальшу участь у розгляді такої справи (в тому числі в її новому розгляді) та не повинні брати участь при її розподілі (перерозподілі) автоматизованою системою діловодства суду.

15. Враховуючи зазначене, оскільки участь раніше відведеного судді свідчитиме про вирішення справи неповноважним складом суду, неминучим процесуальним наслідком чого згідно з пунктом 1 частини 1 статті 411 цього Кодексу є обов`язкове скасування судового рішення із направленням справи на новий розгляд.

16. Враховуючи викладене, з метою недопущення виникнення обставин, які могли б викликати в учасників справи та сторонніх спостерігачів сумніви щодо неупередженості судді чи порушення порядку розподілу судових справ та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Верховного Суду, заява судді Пророка В. В. про самовідвід від участі у розгляді заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В. підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 41 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Пророка В. В. про самовідвід задовольнити.

2. Відвести суддю Верховного Суду Пророка Віктора Васильовича від розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду у складі судді Пророка В. В. від 31 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів - начальника відділу звернень громадян офісу Генерального прокурора України Оксани Федченко про відшкодування моральної шкоди.

3. Матеріали відповідної заяви ОСОБА_1 передати на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк