Провадження №2/760/9131/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» серпня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Тесленко І. О.,

за участю секретаря судового засідання Бережної С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва, третя особа Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Свірєпової А.В., з позовною заявою до ОСОБА_2 , Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва, третя особа Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.02.2003 року між позивачем ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_3 ) та відповідачем-1 ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири реєстровий № 859, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кушніренко Л.О., зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за № 5304 від 12.03.2003 року. Згідно вказаного договору, позивач набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , копія надається. 20.03.2025 року позивач звернулась до Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації з заявою № 65929257 про проведення реєстраційних дій, а саме: внесення даних про власника квартири АДРЕСА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Тарасенко Ольгою № 78025925 від 29.03.2025 року позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій в зв`язку з наявним записом про обтяження (арешт) на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно інформаційної довідки № 419992189 від 27.03.2025 року арешт на квартиру позивача було зареєстровано 01.10.2004 року за № 1347406 Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Солом`янському районі АА 861300 від 11.06.2003 року, копія якої, на запит позивача, була надана Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою. Таким чином, обтяження (арешт) було накладено вже після набуття квартири АДРЕСА_1 у власність позивачем. З вказаної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.06.2003 року вбачається, що на примусовому виконанні Солом`янського районного управління юстиції перебував виконавчий лист № 2-676 виданий 19.05.2003 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Комунального підприємства Управління житлового господарства Солом`янського району м. Києва коштів у розмірі 1049,19 грн. Тому, з метою забезпечення виконання рішення суду, усунення можливості відчуження майна на яке можливо звернути стягнення, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Не будучи стороною (боржником у вказаному виконавчому провадженні, позивач, 28.03.2025 року звернулась до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) з заявою про зняття арешту з належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 . Однак, у відповідь на запит позивача, Солом`янський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомив наступне (цитата): «Законом України «Про виконавче провадження» визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню регулюються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України №5 12/5 від 02.04.2012 року. Виходячи зі змісту Вашої заяви виконавчі провадження, згідно якого внесено запис про арешт в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні. Надати більш детальну інформацію не маємо можливості, оскільки вищезазначене виконавче провадження знищене відповідно до ч. 1, 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби. Передані до архіву органу державної виконавчої служби, справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які відсутні в Автоматизованій системі виконавчого провадження та є знищеними. Отже, виходячи з вищевикладеного, Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не має підстав для задоволення Вашої заяви. По всіх спірних питаннях радимо звертатись до суду». За таких обставин, виходячи з того, що безпідставна наявність арешту на майно, яке належить позивачу, а не боржнику за виконавчим провадженням, порушує право позивача на вільне володіння та розпорядження майном на власний розсуд, позивач, не маючи можливість скасувати арешт в позасудовому порядку, змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. З обставин даної справи вбачається, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , на яку, на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Солом`янському районі АА 861300 від 11.06.2003 року, було накладено арешт. При цьому позивач не являється боржником у вказаному та (будь-якому іншому) виконавчому провадженні, що перебуває на примусовому виконанні в Солом`янському ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). А тому підстави для обтяження (арешту) майна позивача відсутні. Водночас, на звернення позивача, державна виконавча служба повідомила про те, що скасувати арешт неможливо, оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання. Однак арешт, накладений на квартиру позивача, залишився не скасованим. Враховуючи вищевикладене, а також те, що наявність протягом тривалого часу (майже 22 роки) не скасованого арешту на майно позивача є невиправданим втручанням у її право на мирне володіння своїм майном, оскільки позбавляє її можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном, вважає, що право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Одночасно слід вказати про те, що, керуючись положеннями пункту 8 Постанови Пленуму ВС № 5 від 03.06.2016 року, позивач, у даному позові, не заявляє вимог про визнання права власності, оскільки являється власником квартири АДРЕСА_1 . Слід зазначити, що позивач набула право власності на вказану квартиру на законних підставах відповідно до укладеного договору купівлі-продажу квартири від 24.02.2003 року № 859, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кушніренко Л.О., зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за № 5304 від 12.03.2003 року. Реєстрація права власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права власності позивачем, що підтверджує штамп БТІ на договорі купівлі-продажу квартири від 24.02.2003 року. Тому, враховуючи зазначене, а також те, що право власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 ніким не оспорюється, відсутні підстави для визнання права власності позивача в судовому порядку. З врахуванням наведеного просила зняти арешт з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що зареєстрований 01.10.2004 року 15:12:05 за №1347406 реєстратором: Дев`ята київська державна нотаріальна контора на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Солом`янському районі АА 861300 від 11.06.2003 року (реєстраційний номер обтяження: 1347406), яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) з відповідачів не стягувати.

18 квітня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 22 квітня 2025 року.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на запит надійшла до суду 26 травня 2025 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

23 червня 2025 року до суду від Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва надійшли пояснення по справі в яких зазначає що є неналежним відповідачем у даній справі виходячи з наступного. Відповідач - це особа, яка порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва не є особою, яка накладала арешт на квартиру АДРЕСА_1 і також не є особою, яка уповноважена цей арешт зняти. Зі змісту позовної заяви вбачається, що на виконання виконавчого листа №2-676, виданого 19.05.2003 Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1049,19 грн. на користь комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва державним виконавцем було винесено постанову від 11.06.2003 про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, орган, який виніс постанову про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 - Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачі. Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Станом на сьогодні, діяльність комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва перебуває в стані припинення. Рішенням Солом`янської районної у місті Києві ради від 19.12.2007 № 218 утворене комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної у м. Києві ради. Вказаним рішенням за новоствореним комунальним підприємством закріплено майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади Солом`янської районної у м. Києві ради на праві господарського відання. Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 291/5678 «Про деякі питання діяльності комунальних підприємств та установ, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передаються до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації» (із змінами від 10.11.2011 №607/6843), найменування Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної у м. Києві ради змінено на Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. Рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації перейменоване на комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», та віднесено до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. Відповідно до Статуту комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» предметом діяльності Підприємства є утримання житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за Підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому порядку. Таким чином, з 01.04.2008 року послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій споживачам житлового будинку 19 на вулиці Нововокзальній надаються комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». За інформацією комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» борг за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно виконавчого листа від 19.05.2003 №2-676 за адресою: АДРЕСА_3 відсутній. Відповідно до вищевикладеного, враховуючи що позивачем сплачено борг на виконання виконавчого листа №2-676, виданого 19.05.2003 Солом`янським районним судом м. Києва, комунальне підприємство по утриманню житлового господарства не заперечує проти зняття арешту зі спірної квартири.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 12 серпня 2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Третя особа в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв та / або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням викладеного, ст. ст. 128 - 131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 419992189 від 27.03.2025 року за запитом « АДРЕСА_3 » наявний запис: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 1347406, зареєстровано: 01.10.2004 15:12:05 за №1347406 реєстратором: Дев`ята київська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова АА 861300, 11.06.2003, Відділ державної виконавчої служби у Солом`янському районі; об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_3 ; власник: ОСОБА_2 ; додаткові дані: архівний номер 5638081KIEV9, Архівна дата: 13.06.2003, Дата виникнення: 13.06.2003, № реєстра: 76, внутр. №DB01722E27F4562B5843, коментарій: вх. 829 (а.с. 14).

Судом досліджено лист (Вих. №63167 від 14.04.2025 року) Головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14 квітня 2025 року, з якого вбачається, що виконавче провадження знищене відповідно до частин першої та другої розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби, де закріплено: передані до архіву органу державної виконавчої служби, справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративних стягнень, строк зберігання яких становить один рік (а.с. 20).

З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що державний виконавець мав при закінченні виконавчого провадження щодо боржника зняти накладений ним арешт на нерухоме майно.

Як вбачається з досліджених судом доказів скасування арешту в досудовому порядку державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження не було здійснено.

Суд бере до уваги, що за змістом ч. 1 р. Х Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби лише завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання.

Також, судом враховано, що підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Згідно з ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Як вбачається з Договору купівлі - продажу від 24 лютого 2003 року зареєстровано в реєстрі за №859, ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач, наведені позивачем обставини не спростував.

Відповідно до положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, будь - яких законних підстав для подальшого арешту майна позивача матеріали справи не містять.

Крім того, суд враховує, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час якого накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання. Тобто державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача на належне користування, володіння та розпорядження своїм майном, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

При цьому, суд критично сприймає твердження відповідача Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва щодо того, що вони є неналежним відповідачем у справі.

Як вбачається з правової позиції, сформованої у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 12 - 19, 141, 265 - 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва, третя особа Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна, - задовольнити.

Зняти арешт з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрвований 01.10.2004 року 15:12:05 за №1347406 реєстратором: Дев`ята київська нотаріальна контора на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Солом`янському районі АА 861300 від 11.06.2003, реєстраційний номер обтяження 1347406.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 ;

Відповідач: Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Солом`янського району м. Києва, місцезнаходження: 03186, м. Київ, вул. Соціалістична, буд. 6, ;

Третя особа: Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місцезнаходження: 03057, м. Київ, пр-т Берестейський, буд. 50, .

Суддя І. О. Тесленко