Справа № 727/1696/17
Провадження № 2-зз/727/18/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді: Слободян Г.М.
секретаря судових засідань: Вакарчук Т.Р.
розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці перебувала на розгляді цивільна справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
12 серпня 2025 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.
Просить скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01.03.2017 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
У судове засідання сторони не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у встановленому законом порядку; відомостей про поважність причин неявки до суду не надали.
За неявки в судове засідання сторін по справі, їх представників, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи викладені в заяві про скасування заходів забезпечення позову, дослідивши додані до заяви документи, суд зважає на наступне.
Згідно ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Метою забезпечення позову є гарантія виконання рішення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10.04.2017 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у б/н від 26.11.2014 року у розмірі 74 221,95 грн.
При цьому, як встановлено судом, заборгованість за кредитним договором у б/н від 26.11.2014 року у розмірі 74 221,95 грн. погашена, що підтверджується довідкою з банку позивача від 08.08.2025 року (а.с.75).
Згідно ч.ч. 1, 9, 10 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Відповідно до ст.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст.41 Конституції України).
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України. До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польші» від 22.06.2004).
Відповідно до ч. ч. 4, 5ст. 158 ЦПК України, за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.
Враховуючи вищевикладене, зокрема відсутність на даний час підстав для заявлених вимог стосовно накладання арешту на нерухоме майно, належне відповідачці, у зв`язку з виконанням останньою рішення суду від 10.04.2017 року, суд приходить до висновку, що заява про скасування вжитих заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 158, 260,
353, 494 ЦПК України, суд, -
Заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання її копії.

Повний текст ухвали складений 14.08.2025 року.

Суддя Слободян Г.М.