РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2025 року м. Мукачево Справа №303/3106/25

2/303/1075/25

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»

до відповідача ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» від імені якого діє Сердійчук Ярослава Ярославівна звернулося до суду через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості загальною сумою 53753.48 грн., що складається із заборгованості за договором №896 про надання фінансових послуг від 17.04.2021 року в сумі 46010.98 грн. (в т. ч. 3700.00 грн. основний борг (тіло кредиту), 42310.98 грн. проценти) та договором №1986170 про надання позики від 26.03.2021 року в сумі 7742.50 грн. (в т. ч. 2500. грн. основний борг (тіло кредиту), 5242.50 грн. проценти) а також понесених витрат у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн.

На виконання вимог частини шостої ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, суд встановив зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та виконав свій процесуальний обов`язок, надіславши на цю адресу копію ухвали про відкриття провадження по справі.

Попередньо позивачем було додано до позовної заяви докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками (а.с. 78, 79).

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

17 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» (надалі - Кредитодавець), кінцевим правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (договір факторингу №1-12 від 01.12.2021, а.с. 34-36), витяг з реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді до договору №1-12 від 01.12.2021, а.с. 37-38, договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, а.с. 46, витяг з реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді до договору №10-03/2023/01 від 10.03.2023, договір №18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025, витяг з реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді до договору №18-02/25 від 18.02.2025) та ОСОБА_1 (надалі Позичальник) було укладено договір про надання фінансових послуг №896 від 17.04.2021 року (надалі Договір), згідно з яким Кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 3700,00 грн. строком на 1 рік.

Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день кредитування («процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту.

26.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІФОЮ" (далі Кредитодавець та/або ТОВ "МАНІФОЮ"), кінцевим правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (договір факторингу №11-08/2021 від 11.08.2021, а.с. 39 - 40 витяг з реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді до договору №11-08/2021 від 11.08.2021, а.с. 42 43, договір факторингу №23/05/24 від 23.05.2024, а.с. 45, реєстр заборгованостей №3 до договору №23/05/24 від 23.05.2024) та ОСОБА_1 укладено Договір позики №1986170 від 26.03.2021 (далі - Договір), згідно з яким Кредитодавець надав відповідачу позику у сумі 2500,00 грн. строком на 30 днів.

Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 2500.00 грн.

Згідно п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1,0945 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

Відповідно до п 2.4.3. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики

Згідно п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99 % від суми позики за кожен день користування позикою.

Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою.

По відношенню до вищевказаних фактичних обставин справи, суд наводить наступні норми права та мотиви їх застосування.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено дистанційно в електронній формі Договори, які відповідач підписав за допомогою накладення електронного підпису, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Згідно з даними листа ТОВ Фінансовакомпанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 08.04.2024, дане Товариство, на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів, повідомило, що останнім була проведена успішна транзакція на картку клієнта НОМЕР_1 у сумі 3700,00 грн - 17.04.2021 згідно договору №896.

Відповідно до листа ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ ПОСЛУГИ" від 23.12.2024 вих. №2782_12, на підставі договору на переказ коштів ФК-П-20/05-05 від 2020-07-08 між ТОВ "МАНІФОЮ" та ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ ПОСЛУГИ", останнім успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта НОМЕР_2 , сума 2500 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним факт перерахування ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ "МАНІФОЮ" відповідачу кредитних коштів за Договорами, оскільки саме реквізити цієї платіжної картки НОМЕР_1 були зазначені у Договорі №896.

Доказів щодо повернення кредитних коштів відповідачем за Договором та сплати процентів за користування кредитними грошима, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заборгованість Позичальника за Договором №896 від 17.04.2021 року за предметом позову станом на дату подання позову (розрахунок заборгованості за договором №896, а.с. 49, зворот, 50 зворот, 53, зворот, 54, витяг з реєстру боржників, а.с. 42 43, складає67295.23 грн. (в т.ч.: 3700.00 грн. - основна заборгованість (тіло кредиту), 63595.23 грн. проценти). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46010.98 грн. (в т. ч. 3700.00 грн. основний борг (тіло кредиту), 42310.98 грн. проценти).

Заборгованість Позичальника за Договором №1986170 від 26.03.2021 за предметом позову станом на дату подачі позову (розрахунок заборгованості за договором №1986170, а.с. 53, 56, витяг з реєстру боржників, а.с. 44, складає 7742.50 грн. (в т. ч. 2500. грн. основний борг (тіло кредиту), 5242.50 грн. проценти).

Вказані факти підтверджено належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростовано, а тому сума за предметом позову підлягає стягненню на користь позивача на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

Положеннями статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування даних витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у Рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу, позивач надав до суду: договір №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року укладений між позивачем та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГАЛ АССІСТАНС», прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги №336 від 01.03.2025 (а.с. 57), витяг з акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 (а.с. 58).

Так, вартість витрат на юридичну (правничу) допомогу складає 16000,00 грн. (в т.ч.: надання усної консультації з вивченням документів 4000,00 грн. за 2 год., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000,00 грн. за 2 год.), що підтверджується витягом з акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025.

Разом з тим, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 року. Вказана правова позиція знайшла також своє відображення у постанові Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що витрати понесені позивачем на правничу допомогу є обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами, а тому така вимога підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі у сумі 2422,40 грн. (а.с. 13) підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 279, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» суму 53753.48 грн. (п`ятдесят три тисячі сімсот п`ятдесят три гривні 48 коп.), що складається із заборгованості за договором №896 про надання фінансових послуг від 17.04.2021 року в сумі 46010.98 грн. (в т. ч. 3700.00 грн. основний борг (тіло кредиту), 42310.98 грн. проценти) та договором №1986170 про надання позики від 26.03.2021 року в сумі 7742.50 грн. (в т. ч. 2500. грн. основний борг (тіло кредиту), 5242.50 грн. проценти).

2.1. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» суму 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) гривні у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, а також суму 16000,00 гривень (шістнадцять тисяч гривень 00 копійок) витрат на правничу допомогу.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»,03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя В.В. Кость