Справа № 372/2322/25
Провадження № 2-1414/25
У Х В А Л А

12 серпня 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суду Київської області у складі головуючого судді Рабчуна Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Редька Н.Н.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Савицької Світлани Леонідівни,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у якій позивач просить визнати Житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 284,0 кв.м. спільною сумісною власністю Позивача і Відповідача. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , посвідка на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 від 05.04.2019, орган, що видав 8101, запис № 754, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) право власності на нерухоме майно, а саме: 1/2 частини Житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 284,0 кв.м. (номер витягу: 25785892; дата 07.04.2010, реєстраційний номер: 30116349); Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 414 900,00 грн. в порядку компенсації частини, а саме половини вартості автомобіля марки NISSAN X-TRAIL 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13.05.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення йому копії такої ухвали.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16.05.2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні 12.08.2025 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву, у якій просить прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на легковий автомобіль марки універсал В Nissan X-Trail 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , визнати за гр. Польщі ОСОБА_1 право власності на автомобіль Renault Master, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 .

Вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом суд прийшов до наступних висновків.

Суд враховує, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч. 1 ст. 126 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 756/11081/20, провадження № 14-25цс24).

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19, провадження № 11-24апп21).

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, відбувається за заявою заявника і суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (див. постанову Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 910/12042/22).

Правові норми та судова практика мають застосовуватися таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Правова позиція щодо подання зустрічної позовної заяви із пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення, є послідовною та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 920/342/17, від 04.04.2019 у справі № 918/361/18, від 29.07.2019 у справі № 925/872/18, від 18.09.2019 у справі № 910/16837/18, від 07.11.2019 у справі № 910/2892/19.

Суд також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 752/2177/22 (провадження № 61-4447св23) доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 237/3566/17 (провадження № 61-13886св21) вказано, що: «право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним; подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України). Отже, зустрічна позовна заява, подана до суду поза межами строку для подання відзиву, підлягає поверненню судом заявнику».

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 травня 2025 року, серед іншого, суд встановив відповідачу строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалу про відкриття провадження у справі отримана представником відповідачки адвокатом Савицькою С.Л. 12.06.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету через Електронний суд.

Отже, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву, і такий строк станом на 12.08.2025 року уже сплинув, то відповідачем пропущено строк для подання зустрічного позову.

Таким чином, відповідачем не спростовано того, що вона мала можливість подати відповідний зустрічний позов у строк, встановлений для подання відзиву.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Установивши, що відповідач пропустила строк на звернення до суду із зустрічним позовом та суд не встановив поважних причин, що перешкоджали їй подати його вчасно, суд дійшов висновку про повернення зустрічної позовної заяви заявнику.

При цьому, суд роз`яснює, що відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви не позбавляє відповідача права пред`явити позов у загальному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 43, 49, 121, 193, 194, 197, 198, 200, 258-261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Повернути матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя заявникові.

Копію зустрічної позовної заяви долучити до матеріалів справи.

Копію даної ухвали направити учасникам судового процесу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Р.О. Рабчун