ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/1175/25

Провадження № 22-ц/820/1575/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 688/1175/25 апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Пінг-Понг», яке перейменовано на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Солвентіс» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2025 року в складі судді Стаднічук Н.Л., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У березні 2025 ТзОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 100560058 від 09.03.2021 в сумі 69000 грн та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався, що 09 березня 2021 між TзOB «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 100560058, за умовами якого товариство надало останньому кредит в сумі 15000 грн. При цьому, відповідач підтвердив прийняття умов Договору про споживчий кредит № 100560058 від 09.03.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Відповідно до умов кредитного договору до його укладення ОСОБА_1 отримав проект цього кредитного договору разом з додатками в електронному вигляді в особистому кабінеті, ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на вебсайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Сам кредитний договір після ознайомленні з усіма його істотними умовами було підписано з використанням одноразового пароля, що прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Так, ТзОВ «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 100560058 від 09 березня 2021 року. Після укладення відповідачем Договору про споживчий кредит № 100560058 від 09 березня 2021 року йому було перераховано від ТзОВ «МІЛОАН» кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15000 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

23 червня 2021 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір відступлення прав вимоги № 03Т, відповідно до якого ТзОВ «МІЛОАН» відступило ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до відповідача.

24 січня 2022 року між ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТзОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до якого ТзОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 100560058 від 09 березня 2021року.

Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого розмір його заборгованості за кредитним договором становить 69000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15000 грн, заборгованість за відсотками 54000 грн, вказаний розмір заборгованості позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» заборгованість за договором № 100560058 від 09 березня 2021 в сумі 15000 грн, в задоволенні іншої частини позову відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» судовий збір в сумі 525,67 грн та витрати на правову допомогу в сумі 1302 грн.

ТзОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», яке перейменовано на ТзОВ «ФК «Солвентіс» не погодилося з таким судовим рішення подало апеляційну скаргу в частині не задоволених позовних вимог, а саме щодо відмови у стягненні нарахованих відсотків за кредитним договором, за період з 10.03.2021 року по 07.06.2021 року, просить в цій частині рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства 54 000 грн.

Апелянт вказує, що 09 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «МІЛОАН» укладено договір про споживчий кредит № 100560058, при цьому позивачем було доведено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання і надав відповідачу кредитні кошти, шляхом здійснення безготівкового переказу на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що не оспорюється сторонами, у свою чергу відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором і допустив заборгованість з повернення кредиту та процентів в загальному розмірі 69 000 грн, яка складається з 15 000 грн - заборгованість по тілу кредиту та 54 000 грн - заборгованість за процентами, нарахованими за період з 10.03.2021 по 07.06.2021 року. Відмовляючи у стягненні нарахованої суми відсотків, суд першої інстанції послався, що згідно з довідками в/ч НОМЕР_2 від 10.02.2022 та від 21.08.2023 ОСОБА_1 в періоди з 25.10.2021 по 10.02.2022 та з 24.02.2022 по 05.06.2022, з 18.06.2022 по 18.08.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій і Луганській областях, отже відповідач є військовослужбовцем з 25.10.2021 року, тому на нього поширюється дія ч. 15 ст. 14 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» і відмовив у стягненні заборгованості по відсоткам. Однак, відповідачем не надано доказів, що у період виконання умов кредитного договору та нарахування процентів, з 10.03.2021 року по 07.06.2021 року, останній мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та відповідно на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», відтак відсутні підстави для зменшення розміру процентів. Апелянт посилається, що сторони передбачили порядок продовження строку договору, а також погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Тому наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 15 000 грн в апеляційному порядку не оскаржено та в силу вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 09 березня 2021року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 100560058, відповідно до якого відповідачу надається кредит в сумі 15000 грн строком на 30 днів до 08.04.2021, з процентами за користування кредитом - 9000 грн, які нараховуються за ставкою 2 % відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2.3.1.2. договору передбачено можливість пролонгації строку договору на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

03 вересня 2021 року ТзОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу кошти в сумі 15000 грн за договором № 100560058, що підтверджується платіжним дорученням № 25873493 від 09.03.2021.

Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 05Т від 23 червня 2021 року, укладеному між ТзОВ «Мілоан» і ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», останнє набуло права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 100560058 від 09.03.2021 на суму заборгованості 69 000 грн.

Відповідно до договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року, укладеному між ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» і ТзОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», останнє набуло права вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № 100560058, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Згідно з розрахунком ТзОВ «Мілоан» за договором № 100560058 заборгованість ОСОБА_1 станом на 07.06.2021 становить 69000 грн, яка складається з: 15 000 грн тіло кредиту, 54 000 грн відсотки за період з 10.03.2021 року по 07.06.2021 року.

Звертаючись до суду з позовом ТзОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», посилалося, що до товариства як нового кредитора перейшли права первісного кредитора щодо укладених договорів, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором № 100560058 від 09.03.2021 року в розмірі 69 000 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частково задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до цілком законних та обґрунтованих висновків, з яким погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 1275-VII від 20.05.2014 в редакції закону на час укладення кредитного договору - 09 березня 2021 року військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац тринадцятий частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України»).

Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію"№ 1126-VII від 17.04.2014 року, в Україні оголошено проведення часткової мобілізації.

Судом достеменно встановлено, що кредитний договір між сторонами було укладено 09 березня 2021 року, а відповідач ОСОБА_1 призваний на військову службу в листопаді 2020 року, з того часу і по даний час проходить військову службу, що підтверджується записами у його військовому квитку серії НОМЕР_3 , тобто на час укладення договору та в період його дії був і на даний час є військовослужбовцем.

Крім того, згідно з довідками в/ч НОМЕР_2 від 10.02.2022 та від 21.08.2023 ОСОБА_1 в періоди з 25.10.2021 по 10.02.2022 та з 24.02.2022 по 05.06.2022, з 18.06.2022 по 18.08.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій і Луганській областях.

Відтак на ОСОБА_1 , який на час укладення кредитного договору був і на даний час є військовослужбовцем, поширюються правові гарантії передбачені п. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції на час укладення кредитного договору 09 березня 2021 року.

Отже з огляду на встановлені обставини справи та норми п. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції на час укладення кредитного договору 09 березня 2021 року, а відтак слід дійти висновку, що проценти за користування кредитом позичальнику як військовослужбовцю не нараховуються, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача процентів за користування вищевказаними кредитними коштами.

Заперечення апелянта зводяться до фактичної незгоди із висновками суду першої інстанції та оцінкою доказів судом, при цьому жодним чином не спростовують висновків суду про необхідність застосування положень п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції на час укладення кредитного договору 09 березня 2021 року.

Відтак, колегія суддів з вищевказаних підстав не приймає до уваги, доводи апелянта щодо правомірності застосування ним нарахувань заборгованості у вигляді відсотків.

Вказані вище обставини підтверджені відповідними довідками, копією військового квитка відповідача та жодним чином не спростовані позивачем.

З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог в повному обсязі і наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Пінг-Понг», яке перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Солвентіс», залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 серпня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова