Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 серпня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання Ткаченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна та усунення перешкод у користуванні майном

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 місце проживання: АДРЕСА_2 (далі відповідачка-1), ОСОБА_3 місце проживання: АДРЕСА_3 (далі відповідачка-2) надійшов позов, у якому позивач просить суд виділити в натурі в окреме домоволодіння належній йому 42/100 частки будинку АДРЕСА_4 , залишивши підвал, під`їзд, сходи, сарай, надвірні будівлі на споруди, мансардне приміщення площею 10,5 кв.м. у спільному користуванні, а також усунути позивачу перешкоди у володінні та користуванні мансардним приміщенням площею 10,5 кв.м., зобов`язавши відповідачку-2 звільнити дану кімнату від власного майна та не чинити перешкоди в доступі до даного приміщення іншим співвласникам.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що ситуація, коли він та відповідачки є власниками трьох окремих домоволодінь, порушує його правомочності, так як він, маючи у власності по суті окреме домоволодіння, до сих пір не може самостійно здійснювати дії щодо володіння та розпорядження таким через його правовий статус як частини від цілого. При цьому відповідачки не бажають вчиняти жодних дій щодо поділу майна в натурі в позасудовому порядку.

Крім того, позивач вказує на те, що відповідач-2 самовільно зайняла приміщення загального користування, доступу до цього приміщення позивач не має.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися, що згідно з частиною 2 статті 191 ЦПК України не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними матеріалами.

Ухвалою від 01.11.2019 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 24.12.2019 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 01.06.2019 суд витребував додаткові докази.

Ухвалою від 23.09.2021 суд задовольнив клопотання представника позивача, призначив судову будівельно-технічну експертизу та зупинив провадження у справі на час проведення експертного дослідження.

Ухвалою від 08.04.2022 суд поновив провадження у справі.

Ухвалою від 28.07.2022 суд повторно призначив судову будівельно-технічну експертизу та зупинив провадження на час її проведення.

Ухвалою від 16.07.2025 суд поновив провадження у справі.

Ухвалою від 25.07.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подали, від представника надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

У судове засідання відповідачки не з`явилася, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подали.

Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зважаючи на викладене та із урахуванням того, що представник позивача не заперечив проти вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, суд розглядає справу відповідно до частини 4 статті 223ЦПК України (заочно).

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Сторони у справі являються співвласниками будинку АДРЕСА_4 на праві спільної часткової власності, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно №256880324 від 18.05.2021.

Згідно з цією довідкою частка позивача у праві власності на об`єкт нерухомості становить 42/100, частка відповідачки-1 27/100, а частка відповідачки-2 31/100.

Підставою виникнення права власності для позивача значиться договір купівлі-продажу №2177 від 07.10.2004, за яким ОСОБА_4 (продавець) відчужила позивачу 42/100 частки житлового будинку з відповідними частками надвірних будов та споруд під номером АДРЕСА_4 .

Згідно з пунктом 3 цього договору житловий будинок складається з 8 житлових кімнат.

Як підтверджується висновком експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи №Е-24/2025 від 04.07.2025, будинок АДРЕСА_4 складається з трьох поверхів та підвалу.

Так, підвал складається з приміщення 1- площею 30,9 кв.м.; перший поверх: під`їзд 25,21 кв.м., 1-1 туалет 1,2 кв.м., 1-2 коридор 5,42 кв.м., 1-3 комора 4,41 кв.м., 1-4 кухня 9,41 кв.м., 1-5 ванна 4,22 кв.м., 1-6 житлова 14,65 кв.м., 1-7 житлова 12,22 кв.м.; другий поверх: 2-1 коридор 4,38 кв.м., 2-2 комора 3,2 кв.м., 2-3 кухня 12,83 кв.м., 2-4 туалет 2,72 кв.м., 2-5 житлова 20,3 кв.м., 2-6 житлова 20,3 кв.м., 3-1 коридор 2,04 кв.м., 3-2 туалет 1,44 кв.м., 3-3 житлова 10,9 кв.м., сходи 13,46 кв.м.; мансардний поверх: 4-1 коридор 7,7 кв.м., 4-2 котельня 1,4 кв.м., 4-3 житлова 21,1 кв.м., 4-4 житлова 21,1 кв.м., 4-5 туалет 1,0 кв.м., 4-6 житлова 10,5 кв.м., 4-7 кухня 1,8 кв.м., 4-8 ванна 3,10 кв.м.

Рішенням Ужгородської міської ради №1562 від 30.05.2019 позивачу затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :08:001:0086 площею 0,0112 га та земельної ділянки за кадастровим номером :08:001:0087 площею 0,0114 га.

Позивач являється власником зазначених земельних ділянок, що підтверджується витягами з ДРРП на нерухоме майно №170042509 та №170032024 від 11.06.2019.

Висновком експерта №Е-24/2025 від 04.07.2025 підтверджується технічна можливість виділу у натурі частки домоволодіння, про яку просить позивач.

Цим же висновком підтверджується, що приміщення 4-6 утворене за рахунок горищного простору будинку №7.

ОСОБА_5 , допитаний у судовому засіданні в якості експерта, підтвердив підготовлений нив висновок за наслідками експертного дослідження. Експерт пояснив, що про необхідність огляду будинковолодіння повідомляв відповідача у спосіб, який регламентовано нормативними актами щодо діяльності експертів. Під час проведення експертизи експерт керувався матеріалами судової справи та інвентаризаційною справою. Крім того, експерт зазначив, що при визначенні розміру часток керувався площею 207,2 кв.м. та зауважив, що це є розмір корисної площі. У свою чергу, «297,07 кв.м.» - це загальна площа.

Виходячи з наявності підстав для виділу майна в натурі та зобов`язання відповідачки-2 не чинити перешкоди у користуванні спільною власністю, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Частиною 1 статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з частиною 1 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (абзац перший частини 2 статті 364 ЦК України).

За обставин даної справи суд з`ясував, що сторони спору являються співвласниками будинку АДРЕСА_4 на праві спільної часткової власності. Частка позивача у праві власності ставить 42/100, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно №256880324 від 18.05.2021.

Таким чином, позивач має право ставити питання про виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній власності.

Обставин, які згідно із законом унеможливлюють проведення виділу судом не встановлено.

Технічна можливість виділу майна в натурі підтверджується експертним висновком №Е-24/2025 від 04.07.2025, котрий, на переконання суду, являється належним і допустимим доказом.

У зв`язку з цим суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо виділу в натурі майна, яка перебуває у спільній власності, та залишення частини приміщень, зокрема, мансардного приміщення площею 10,5 кв.м. у спільному користуванні.

З приводу вимог про усунення перешкод суд вказує про таке.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У вимірі фактичних правовідносин суд встановив, що спір щодо усунення перешкод у користуванні майном фактично стосується приміщення мансардного поверху, яке в інвентаризаційній справі позначено №4-6.

Наявність перешкод підтверджуються висновком експерта ОСОБА_5 у частині відомостей про обсяг приміщень, доступ до яких отримав експерт під час проведення огляду спірного будинковолодіння, та показаннями експерта, наданими в судовому засіданні.

Між тим, суд зауважує про те, що позивачем не доведено наявність підстав для зобов`язання відповідачки-2 звільнити дану кімнату від власного майна з огляду на відсутність доказів того, що у відповідному приміщення зберігається майно відповідачки-2.

Також суд вважає безпідставною вимогу позивача зобов`язати відповідачку-2 не чинити перешкод у володінні майном, позаяк негаторний позов є позовом володіючого власника, який має перешкоди у користуванні майном. Інакше кажучи обмеження доступу до приміщення впливає на право користування позивача, однак не позбавляє останнього права володіння майном, власником якого він є.

Крім того, відповідачку-2 слід зобов`язати не чинити перешкод у користуванні відповідним приміщенням саме позивачу, а на всім співвласникам з огляду на межі розгляду судом цієї справи та її вирішення лише за зверненням позивача.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для вирішення питання про розподілу судових витрат суд бере до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що наявність пільги по сплаті судового збору підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_2 від 16.02.2016, згідно з яким його пред`явник має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни-інвалідів війни.

За обставин цієї справи суд задовольнив позовні вимоги про виділ частки у нерухомому майні.

Згідно з висновком експерта вартість виділених позивачу приміщень становить 2 344 141,80 гривень. За цю вимогу позивач мав сплатити 15 140 грн., оскільки 1% вартості приміщень (23 441,42 грн.) перевищує 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140 грн.).

У зв`язку із задоволенням позову у цій частині з відповідачів слід стягнути по 7570 грн. судового збору на користь держави.

Крім того, суд задовольнив вимогу про усунення перешкод, заявлену до відповідачки-2, тому з огляду на немайновий характер такої вимоги з відповідачки-2 слід стягнути 1 211,20 грн. судового збору (0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Отже, з відповідачки-1 слід стягнути 7570 грн. судового збору на користь держави, а з відповідачки-2 на користь держави 8 781,20 грн. (7570 грн. + 1 211,20 грн.).

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 223, 263-265, 273, 281, 284, 287 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позовні вимоги задовольнити частково.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 приміщення другого поверху згідно з висновком експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, а саме: 2-1 коридор 4,38 кв.м., 2-2 комора 3,2 кв.м., 2-3 кухня 12,83 кв.м., 2-4 туалет 2,72 кв.м., 2-5 житлова кімната 20,3 кв.м., 2-6 житлова кімната 20,3 кв.м., 3-1 коридор 2,04 кв.м., 3-2 туалет 1,44 кв.м., 3-3 житлова 10,9 кв.м., залишивши у спільному користуванні підвал, під`їзд, сходи, сарай, надвірні будівлі та споруди, мансардне приміщення площею 10,5 кв.м.

Зобов`язати ОСОБА_3 місце проживання: АДРЕСА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні мансардним приміщенням площею 10,5 кв.м., що знаходиться на мансардному поверсі (праворуч від сходової клітини) житлового будинку АДРЕСА_4 .

У задоволенні решти позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 місце проживання: АДРЕСА_2 на користь держави 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 місце проживання: АДРЕСА_3 на користь держави 8 781 (вісім тисяч сімсот вісімдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.Й. Данко