КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-з/824/913/2025
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Борисової О.В.
при секретарі - Уляницькій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сироткіної Анастасії Олександрівни про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сироткіної Анастасії Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Анохіна А.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» про стягнення невиплаченої компенсації за невикористані дні відпустки,-
У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» про стягнення невиплаченої компенсації за невикористані дні відпустки, в якому просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» на її користь невиплачену компенсацію за невикористані дні відпустки в розмірі 31 523,86 грн. З вказаної суми підлягають утриманню суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору та сплата роботодавцем ЄСВ. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» на її користь ОСОБА_1 судові витрати.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року в задоволенні позозу ОСОБА_1 до ТОВ «Фідес Мед» про стягнення невиплаченої компенсації за невикористані дні відпустки, відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сироткіна Анастасія Олександрівна подала апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сироткіної Анастасії Олександрівни задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» про стягнення невиплаченої компенсації за невикористані дні відпусткизадоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) невиплачену компенсацію за невикористані дні відпустки в розмірі 31 523,86 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, у розмірі 5 000,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» () в дохід держави судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

14 червня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвоката Сироткіної Анастасії Олександрівни через підсистему «Електронний суд» подала до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачкою у зв`язку з розглядом справи, в розмірі 10500 грн.

В обгрунтування заяви зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» про стягнення невиплаченої компенсації за невикористані дні відпустки.

На підтвердження понесених витрат, окрім вже наданих, в якості додатку до апеляційної скарги, додаткової угоди та орієнтовного розрахунку витрат сторона позивача надає акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) відповідно до додаткової угоди № 1 додоговору № 64/24 від 20 жовтня 2024 рокута докази, що підтверджують понесення витрат пов`язаних з наданням правничих послуг, а саме розписку від 12 червня 2025 року про отримання адвокатом від ОСОБА_1 грошові кошти за надані послуги в межах додаткової угоди від 05 квітня 2025 року до договору про надання правничої (правової) допомоги № 64/24 від 20 жовтня 2024 року.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення до суду не надходили.

Учасники справи в судове засідання не з?явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 4 статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сироткіної Анастасії Олександрівни про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до загального правила розподілу судових витрат між сторонами, шо передбачено частиною 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції здійснювала адвокат Сироткіна Анастасія Олександрівна на підставі ордеру серії АІ № 1422441 (а.с. 222).

В апеляційній скарзі сторона позивачапросила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу.

На виконання статті 134 ЦПК України, позивач повідомила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, що становить 12 500,00 грн.

Протягом п`яти днівпісля ухвалення рішення суду(постанови) Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року сторона позивача подала заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу та, розподіляючи вказані витрати між сторонами у справі, колегією суддів апеляційного суду враховується, що відповідно доумов договору про надання правової (правничої) допомоги №64/24 від 20 жовтня 2024 року,укладеного між адвокатом Сироткіною Анастасією Олександрівною та ОСОБА_1 (клієнт), у порядку та на умовах, що визначені договором, адвокат представляє інтереси клієнта в усіх установах підприємствах, організаціях, судах усіх юрисдикцій та інстанцій, правоохоронних органах та органах прокуратури в питанні стягнення компенсації за час невикористаної відпустки з роботодавця ТОВ «Фідес МЕД» (42079330), а клієнт зобов`язаний відшкодовувати адвокату фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до положень розділу 4 договору гонорар - винагорода Адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Гонорар складається з суми вартості наданих послуг відповідно до прейскуранту і вказується у додатку до договору. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт.

На підставі додаткової угоди № 1 від 05 квітня 2025 року до договору про про надання правничої допомоги №64/24 від 20 жовтня 2024 року, який є невід?ємною частиною договору, сторони досягли згоди надання наступних послуг: складення та подання апеляційної скарги; складення та подання додаткових заяв, пояснень та клопотань (у разі необхідності); участь у судовому засіданні;

Відповідно до положень пункту 4 договору сторони погодили, що вартість наданих послуг (гонорар), відповідно до орієнтовного розрахунку витрат, складає: 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень- пункт 2 додаткової угоди.

Клієнт зобов`язується сплатити суму зазначену у п. 2 додаткової угоди до договору про надання правничої (правової) допомоги № 64/24 від «20» жовтня 2024 року не пізніше, ніж через 5 днів після підписання акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт).

Актом приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) відповідно до додаткової угоди № 1 додоговору № 64/24 від 20 жовтня 2024 рокупідтверджується, що адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги: складення та подання апеляційної скарги, витрачено адвокатом - 4 години, вартістю 8 000,00 грн; відвідування судового засідання, витрачено адвокатом - 1 година, вартістю 2 500,00 грн.

Загальна вартість таких послуг, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у суді апеляційної інстанції оцінена позивачем в сумі 10 500,00 грн, яку сторона позивача просить стягнути з відповідача позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед».

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу та, розподіляючи вказані витрати між сторонами у справі, колегією суддів апеляційного суду враховується, що суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу на стадії апеляційної інстанцій з розгляду апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сироткіної Анастасії Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року у цивільній справі №761/46862/24, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 рокуу справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

Із наданих та досліджених доказів на підтвердження витрат, понесених позивачкою на оплату професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що стороною позивача дотримано визначений процесуальним законом порядок, а саме: заявлено клопотання про відшкодування судових витрат у встановлений процесуальним законом строк та доданіпідтверджуючі документи.

Оцінюючи подані позивачкою докази на підтвердження понесених нею витрат на оплату послуг адвоката в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 500,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, а тому такі витрати не можуть бути стягнуті в повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що правова позиція сторони позивача в цій справі не змінювалась в судах першої та апеляційної інстанції, адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правідносини у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтувала свої вимоги, та інші обставини.

Участь адвоката Сироткіної Анастасії Олександрівни у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтверджується протоколом судового засідання від 12 червня 2025 року, яке тривало 23 хвилин, тому загальна тривалість судового засідання, що за актомнадання послуг від 13 червня 2025 року становить 1 годин, вартістю 2 500,00 грн, визначена стороною відповідача завищеним підсумком.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Керуючись критеріями, визначеними частиною третьою статті 141 ЦПК України, колегія суддів апеляційного судудійшла висновку, що розмір витрат на професійну правову допомогу в суді апеляційної інстанції підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 7 000,00 грн, який відповідає критерію реальності адвокатських послуг та критерію обґрунтованості їхнього розміру, такі витрати мають характер необхідних і пропорційні із складністю справи та виконаною адвокатом Сироткіною Анастасією Олександрівною роботою в суді апеляційноїінстанції.

З огляду на наведене, заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сироткіної Анастасії Олександрівни про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сироткіної Анастасії Олександрівни про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення у цивільній справіза апеляційною скаргою за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сироткіної Анастасії Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Анохіна А.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» про стягнення невиплаченої компенсації за невикористані дні відпустки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фідес Мед» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у суді апеляційної інстанції, у розмірі у розмірі 7 000,00 грн.

У задоволенні решти вимогзаяви- відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: