УХВАЛА

04 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 522/12610/24

провадження № 61-9116ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргуПівденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеса від 19 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року у цивільній справі за позовом держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної державному бюджету внаслідок протиправних дій та/або бездіяльністю службовців,

ВСТАНОВИВ:

У липня 2024 року держава Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної державному бюджету внаслідок протиправних дій та/або бездіяльністю службовців у розмірі 2 000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року у задоволенні позовних вимог держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди, заподіяної державному бюджету внаслідок протиправних дій або бездіяльністю службовців, відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року апеляційну скаргу держави України в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2024 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 16 липня 2025 року до Верховного Суду,Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса)просить скасуватизаочне рішення Приморського районного суду м. Одеса від 19 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що до переліку малозначних справа відносяться справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі складає 2 000,00 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30 х 3 028 грн = 90 840грн). Таким чином ця справа відноситься до категорії малозначних.

В ухвалі Приморського районного суду міста Одеси від 01 серпня 2024 року про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі зазначено, що справа підпадає під ознаки малозначної справи та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вказує, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки шкода, яка була відшкодована державою, вважається збитками державного бюджету і підлягає відшкодуванню за рахунок державного службовця. Також зазначає, що ця справа має виняткове значення для органу влади, оскільки суди не забезпечили право Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на справедливий суд та правову визначеність, відмовили у відшкодуванні завданої державному бюджету України шкоди в порядку регресу за рахунок державного службовця, неправомірні дії якого підтверджені рішеннями суду.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну (2 000,00 грн), предмет позову, встановлені судами попередніх інстанцій обставини та надану оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса)аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Незгода Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)з висновками судів попередніх інстанцій не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) не обґрунтовано наявності новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для широкого кола суб`єктів правовідносин.

Також обґрунтування винятковості справи для заявника не є належним.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Таким чином випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подало касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеса від 19 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 червня 2025 року у цивільній справі за позовом держави Україна в особі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної державному бюджету внаслідок протиправних дій та/або бездіяльністю службовців.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович