Справа № 333/1598/24
№ 2/183/1107/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Фролової В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Сторожик А.А.,

представника позивача - Волошиної О.В. (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року, до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2007 року він перебував у шлюбі з відповідачем, ОСОБА_2 , в якому в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.09.2015 року шлюб між сторонами було розірвано та син залишився проживати з батьком. В червні 2022 року позивач разом з сином переїхав до м.Києва, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.07.2015 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 частки з усіх видів її доходів, але неменше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.05.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Аліменти відповідач не сплачує та станом на час звернення до суду із позовом має заборгованість в сумі 180459,76 грн.

Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною. Відповідач, не має будь-якого спілкування з дитиною та позбавила її будь-якого зв`язку з нею.

Вищезазначені обставини, на думку позивача, у відповідності з ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим він звернувся із вказаним позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання на 25 червня 2024 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2024 року цивільну справі № 333/1598/24 передано на розгляд Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області на підставі п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Самарівського (до перейменування - Новомосковського) районного суду Дніпропетровської області суду від 25 липня 2024 року прийнято справу до свого провадження.

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року відмовлено у прийняті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав.

Також ухвалою суду від 28 січня 2025 року, задоволено клопотання представника позивача, викликати в судове засідання для допиту свідка ОСОБА_4 , підготовче засідання закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладені письмово у позові.

Представник позивача, адвокат Волошина О. В., у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладені письмово у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, засобами поштового зв`язку, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги позивача визнає та просить їх задовольнити, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, був повідомлений своєчасно, належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив врахувати наданий висновок від 11 жовтня 2024 року за № 103-8455.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків.

Сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 23 серпня 2007 року серії НОМЕР_1 (актовий запис № 75 від 23 серпня 2007 року) та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, щодо укладання 18 червня 2007 року шлюбу між сторонами (актовий запис № 20 від 18 червня 2007 року).

ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 .

На час розгляду справи, ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеними особами та фактично проживають у АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20 червня 2022 року та від 22 жовтня 2022 року.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Луганської області від 25 вересня 2015 року у справі № 320/4807/15ц, яке набрало законної сили 23 жовтня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано.

Також заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Луганської області від 10 липня 2015 року у справі № 320/4806/15 ц, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме 29 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з загальнодоступними відомостями автоматизованої системи виконавчого провадження, в провадженні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП НОМЕР_5 відкрите 16 березня 2016 року.

Як установлено з наданого органом державної виконавчої служби розрахунку, боржник ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів станом на січень 2024 року в розмірі 180459,76 грн.

Згідно з довідкою від 30 листопада 2023 року за №м 01-18/378, виданою середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 258 м. Київ, мати ОСОБА_2 до школи не з`являлась, життям дитини в 2022-2023 році не цікавилась, батьківські зібрання не відвідувала. Всі питання вчитель вирішував з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки від 05 грудня 2023 року, виданої Київським професійним ліцеєм транспорту, ОСОБА_3 є учнем Київського професійного ліцею транспорту з 01 вересня 2023 року та навчається на І курсі денного відділення.

ОСОБА_6 відповідно до довідки форми 5 від 01 серпня 2024 року № 1082 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 03.07.2024 року.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 11 жовтня 2024, доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитаний, за його згоди, у судовому засіданні як свідок позивач ОСОБА_6 пояснив, що з 2014 року він займається вихованням сина самостійно, оскільки мати пішла з сім`ї, коли сину було 6 років. Син з початку сумував за матір`ю, а потім став її забувати. До початку повномасштабного вторгнення, син проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . З 2022 року він разом з сином проживає у м. Києві. ОСОБА_1 неодноразово намагався зв`язатися з відповідачем щодо причин залишення сім`ї, в подальшому неодноразово писав, щоб вона поспілкувалась із сином та привітала його з днем народження, проте остання не відповідала. Весь цей час, протягом навчання сина в школі, відповідач з сином не спілкувалась, будь-якої участі в вихованні дитини не приймала, не цікавилась життям сина, будь-якої матеріальної допомоги не надавала. Жодних контактів з відповідачем позивач не має, лише після звернення до суду дізнався про її місце проживання на цей час.

Зазначив, що звернення із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав через такий проміжок часу з моменту залишення відповідачем сім`ї обумовлено необхідністю припинення будь-яких зв`язків з сином.

Свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивача, а неповнолітній ОСОБА_3 є її онуком. Зазначила, що з 2014 року їй стало відомо зі слів ОСОБА_6 , що відповідач залишила сім`ю та маленького сина, ОСОБА_3 . Вона намагалась зв`язатись із відповідачем, проте на дзвінки остання не відповідала. Відповідач не бере участі у вихованні сина ОСОБА_3 , проживає окремо, вихованням, утриманням та розвитком дитини займається позивач.

У судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку було з`ясовано думку неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що востаннє бачив мати, коли йому було 6 років. Ним опікується батько, стосунки між ними нормальні, з мамою він жодного разу не спілкувався. Мати не цікавиться його життям, не спілкується з ним, не дзвонить, не вітає зі святами. Зазначив, що не впевнений, що може одразу впізнати мати, бо не бачив її багато років, про що повідомив на комісії органу опіки та піклування. Якщо б мати з`явилась в його житті, то він не знає як бути, бо вона незнайома для нього людина, що вона є, що її немає.

Оцінюючи доводи позивача про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків суд враховує наступне.

Позивач ОСОБА_1 та неповнолітній син ОСОБА_3 , є внутрішньо переміщеними особами, та проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так, 11 жовтня 2024 органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації складено висновок, у якому вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування містить мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, якими керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дитини, тому із зазначеним висновком суд погоджується.

Так, у висновку опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, серед іншого зазначено, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає з батьком, ОСОБА_6 , ОСОБА_2 не займається вихованням дитини з 2015 року, здоров`ям сина не цікавиться, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку, матеріально не допомагає. Серед іншого зазначає, що ОСОБА_2 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини не була присутня, хоча була запрошена належним чином, засобами телефонного зв`язку повідомила, що вона не може бути присутня та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09).

Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дитину, а зазначені у висновку органу опіки та піклування обставини свідчать про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення позивачем обставини, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211,20 гривень підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , зареєстрований як ВПО: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, , місцезнаходження: 02094, м. Київ, бульвар Івана Котляревського, 1/1.

Повне судове рішення складено і підписано 05 серпня 2025 року.

Суддя В.О. Фролова