Справа № 155/1970/24 Головуючий у 1 інстанції: Санакоєв Д. Т.
Провадження № 22-ц/802/1041/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 серпня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

ознайомившись з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 19 березня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 20 березня 2025 року позов в даній справі задоволено.

Ухвалено визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном один місяць.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції та вирішено питання про відкриття апеляційного провадження, оскільки вона подана з порушенням вимог статті 356 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 4 статті 356 ЦПК до апеляційної скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з вимогами передбаченими частинами 1, 2, 4 статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Положеннями пункту четвертого Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (нова редакція), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, передбачено, що ордер, який видається адвокатом, повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. Згідно з пунктом дванадцятим зазначеного Положення, ордер має містити, зокрема, назву органу, в якому надається правова допомога адвокатом.

При цьому, в разі надання адвокатом правової допомоги в суді ордер має містити назву суду, у якому адвокат надає правову допомогу.

Отже в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено конкретна назва такого органу, зокрема, суду.

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що вона подана до Волинського апеляційного суду через систему «Електронний суд» та підписана адвокатом Богоносом І.М..

На підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів позивача адвокатом надано ордер на надання правничої допомоги від 25 липня 2025 року на представництво інтересів своєї довірительки у Апеляційному суді Волинської області. Вказівки на те, що представництво інтересів позивача здійснюється у Волинському апеляційному суді, ордер не містить.

Звернення Гришко С.О. до апеляційного суду з використанням правничої допомоги адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ордер, який доданий до апеляційної скарги, не може бути доказом, що посвідчує повноваження адвоката на представництво інтересів відповідача у Волинському апеляційному суді, зокрема можливість подання від її імені апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

У частині другій статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Адвокату Богонос І.М. потрібно подати ордер на надання правової допомоги позивачу ОСОБА_1 у Волинському апеляційному суді або завірену належним чином копію такого ордера.

Також, в апеляційній скарзі представник скаржника просить поновити скаржнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 19 березня 2025 року. Заяву мотивує тим, що ОСОБА_1 внаслідок хронічної хвороби є дуже обмеженою у русі, і позивач вважала, що строк у 1 місць ( який зазначений в оскаржуваному рішенні суду) - є опискою та очікувала що ця описка буде виправленою.

Однак клопотання не підлягає до задоволення.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржуване судове рішення суду постановлено 19 березня 2025 року, повний текст виготовлений того ж дня. Строк на оскарження даного рішення закінчиться 18 квітня 2025 року (березень 2025 року має 31 день). Апеляційна скарга подача через електронний суд лише 01 серпня 2025 року.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Всіх учасників цивільних процесуальних правовідносин (крім суду) ЦПК України поділяє на дві групи: 1) учасники справи, та 2) інші учасники судового процесу. Це різні за правовим статусом суб`єкти, тому чітке їх розмежування має важливе значення для правильного застосування цивільного процесуального законодавства. В основі такого поділу лежить критерій юридичної заінтересованості.

Учасники справи це суб`єкти цивільних процесуальних правовідносин, які наділені юридичною заінтересованістю, що визначає їх правовий статус при розгляді й вирішенні цивільної справи: у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Учасники справи мають право окрім іншого: оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках та користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Враховуючи зазначене, чинними нормами ЦПК передбачено право, саме учасника справи на оскарження судового рішення суду першої інстанції, яким в даному випадку є позивач ОСОБА_1 ..

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника (ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України).

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки ( ч. 1 ст. 64 ЦПК України).

Як слідує з судового рішення, інтереси ОСОБА_1 - в суді першої інстанції представляв Богонос І.М., який є професійним адвокатом.

Стаття 44 ЦПК України говорить про неприпустимість зловживання процесуальними правами. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Посилання представника на те, що його довірителька внаслідок хронічної хвороби є дуже обмеженою у русі, і позивач вважала, що строк у 1 місць є опискою та очікувала що ця описка буде виправленою, а тому строк підлягає поновленню, не заслуговує на увагу. ОСОБА_1 не позбавлена була можливості особисто подати апеляційну скаргу, в межах строку на апеляційне оскарження, або скористатись правовою допомогою, як ОСОБА_2 так і іншого адвоката, а не зволікати очікуючи вирішення питання виправлення описки в оскаржуваному рішенні суду, при належному роз`ясненні адвокату порядку та строку оскарження судового рішення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 127 ЦПК України, яка врегульовує питання поновлення та продовження процесуальних строків, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Відповідно з цим, аналізуючи зміст статей 81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Докази є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи зазначене, наведені скаржником підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки такі спростовуються нормами процесуального законодавства, щодо оскарження судового рішення суду першої інстанції, а тому в задоволенні такого клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо справедливого розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 листопада 2017 року).

За таких обставин, відповідно до ст. 357 ЦПК України, апеляційне провадження не може бути відкрито, а апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, надавши можливість скаржнику подати: заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, з обґрунтуванням поважних причин його пропуску та долучити відповідні докази, а також надати ордер на надання правової допомоги позивачу ОСОБА_1 адвокатом Богонос І.М. у Волинському апеляційному суді або завірену належним чином копію такого ордера.

Керуючись ст. ст. 185,357 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Горохівського районного суду Волинської області від 19 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Богоноса Ігоря Михайловича на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 19 березня 2025 року в даній справі залишити без руху, надавши строк для усунення відмічених недоліку десять днів з дня вручення копії даної ухвали.

Ордер на надання правової допомоги позивачу ОСОБА_1 адвокатом Богонос Ігорем Михайловичем у Волинському апеляційному суді або завірену належним чином копію такого ордера, а також заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Горохівського районного суду Волинської області від 19 березня 2025 року, з обґрунтуванням поважних причин його пропуску з долученням відповідних доказів надати в апеляційний суд.

У разі невиконання вимог суду у встановлений строк апеляційну скаргу буде визнано неподаною та повернуто апелянту .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:

Судді: