Житомирський апеляційний суд
Справа №290/339/25 Головуючий у 1-й інст. Шакалов А. В.
Категорія 8 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №290/339/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Крижанівський Олег Анатолійович

на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Шакалова А.В.

встановив:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, на обґрунтування якого зазначила, що є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_5 . Проте приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_1 та запропоновано звернутися до суду.

Ухвалою судді Романівського районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року зазначена позовна заява була залишена без руху, надано строк для усунення її недоліків та роз`яснено спосіб їх усунення.

04.04.2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків від ОСОБА_1 , в якій вона зазначила, що зміст позовної вимоги про визнання права власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , являється належним способом захисту прав позивачки та стосується відповідачів, адже вони є співвласниками вказаного будинку, просила вважати недоліки усуненими та відкрити провадження у справі.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно було повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Крижанівський Олег Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача вважає ухвалу незаконною та посилається на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачеві.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 та 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом встановлено, що ухвалою судді Романівського районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року зазначена заява була залишена без руху, надано строк для усунення її недоліків та роз`яснено спосіб їх усунення. При цьому суд виходив з того, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них. Позивачкою визначені відповідачами по справі три її брати, проте не зазначено зміст позовних вимог щодо кожного з них. Повертаючи позовну заяву, суд виходив з того, що у визначений судом строк в ухвалі суду від 25.03.2025, ОСОБА_1 зазначені недоліки позовної заяви не усунула.

Проте, такий висновок суду є помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року в справі № 280/4/18 (провадження № 61-403 ск19) було викладено правовий висновок, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Зміст позовної вимоги про визнання права власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 являється належним способом захисту прав позивачки та стосується відповідачів, адже вони, як зазначає позивач, є співвласниками вказаного будинку. Окрім того, тлумачення пунктів 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачеві. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

З врахуванням наведеного, висновок районного суду про те, що позивачка не усунула недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, є помилковим.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 8 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19 (провадження № 61-2192св20).

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно поклав на ОСОБА_1 обов`язок уточнити позовні вимоги з чітким та зрозумілим зазначенням змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів та повернув позовну заяву в зв`язку з невиконанням ухвали без руху від 25.03.2025 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Крижанівський Олег Анатолійович, задовольнити.

Ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2025 року.

Головуючий Судді