Справа № 635/542/25
Провадження № 2/643/2777/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»

до ОСОБА_1

про стягнення 29 700, 00 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі позивач, Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 29 700, 00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 5 250, 00 грн., заборгованість за процентами 24 450, 00 грн.

Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 07.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 00-10527973, на підставі якого відповідачу був наданий кредит, який останнім своєчасно повернутий не був, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість. У подальшому, на підставі Договорів факторингу до Товариства перейшло право вимоги до відповідача. Оскільки заборгованість відповідачем так і не була сплачена, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Представник позивача у судові засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач та його представник у судові засідання у судові засідання не з`явилися, при цьому представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Також, представником відповідача подано відзив на позов, відповідно до змісту якого просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач Кредитний договір № 00-10527973 від 07.12.2023 в електронному вигляді з будь-якими фінансовими установами не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис належить саме відповідачу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. 22.01.2024 ТОВ «Качай Гроші», який згідно позовної заяви є первинним кредитором відповідача та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу № 22-01/2024. 16.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 . При цьому, до суду надано паперові копії електронних доказів, а оригінали цифрового файлу в форматі PDF, DOC(X), XML надано не було, тобто неможливо перевірити відповідність копії оригіналу. Представник відповідача, вказує на те, що на цей час відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування фінансовими установами коштів відповідачу згідно із договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту та отримання саме відповідачем вищезазначених коштів. А також відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором. Отже, позивачем не надано доказів, які б підвереджували, що саме відповідач був зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання саме відповідачем логіну та паролю в системі, що відповідачем було подано заявку на отримання кредиту, а також що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами договору, та не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , яка належить саме відповідачу ОСОБА_1 . Тобто, відповідно до законодавства, відповідачем не було вчинено дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, та не надано доказів саме про реєстрацію відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції. Разом з цим, представник відповідача ставить під сумнів відповідність поданих паперових копій електронних доказів, які долучені до позовної заяви оригіналам, а саме: кредитний договір № 00-10527973 від 07.12.2023 року, укладений між відповідачем та ТОВ «Качай Гроші», договір факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 укладений між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» та договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 укладений між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». У зв`язку з цим, представник відповідача просить суд витребувати у позивача оригінали електронних доказів, копії яких долучені до матеріалів справи, а саме: електронний варіант письмового доказу, а саме Кредитний договір № 00-10527973 від 07.12.2023 року, оформлений відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг; оригінал письмового доказу: договір факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 укладений між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит»; оригінал письмового доказу: договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 укладений між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС».

Судом розглянуто клопотання представника відповідача про витребування у позивача електронного варіанту Кредитного договору № 00-10527973 від 07.12.2023 року, оформленого відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг; оригіналу письмового доказу: договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024, укладеного між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит»; оригіналу письмового доказу: договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 укладеного між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», та вирішено відмовити у його задоволенні, враховуючи наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частиною 6 ст. 95 ЦПК України передбачено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В силу приписів ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Отже, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Наведений висновок є усталеним у судовій практиці (див. постанову Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21), і Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для того, щоб його змінювати.

Звертаючись до суду з клопотанням про витребування у позивача електронного варіанту Кредитного договору № 00-10527973 від 07.12.2023 року, оригіналу договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024, укладеного між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит»; оригіналу договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 укладеного між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», представник відповідача не зазначив жодних обставин, через які він ставить під сумнів відповідність поданих позивачем копій вищевказаних доказами їх оригіналам, відтак заявлене представником відповідача клопотання не підлягає задоволенню.

Представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якої представник позивача зазначає, що доводи представника відповідача про те, що відповідач не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання Кредитного договору, не зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Качай Гроші» та не направляв відповіді про прийняття пропозиції укласти договір є безпідставними, оскільки Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Разом з цим, представник позивача зазначає, що відповідач ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду шляхом направлення повідомлення Товариству, шляхом введення у спеціальному полі під Акцептом, який містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатору, та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка могла стати активною лише після введення Одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор згенерований Товариством в Інформаційно-телекомунікаційній системі та був надісланий відповідачу в смс-повідомленні. Одноразовий персональний ідентифікатор № 28404 направлено відповідачу 07.12.2023 о 19:15:25 на номер мобільного телефону вказаний ним при укладанні договору , одноразовий персональний ідентифікатор № 28404 введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 07.12.2023 о 19:15:33. Крім того, у Договорі зазначені персональні дані відповідача, які збігаються із зазначеними даними у відзиві на позовну заяву, а саме ПІБ, РНОКПП та місце проживання. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, до суду не надано. Також те, що ОСОБА_1 до правоохоронних органів з відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався. Отже, позивачем до суду надано належні та допустимі документи, які свідчать про те, що 07 грудня 2023 року між сторонами укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на суму 5 000, 00 грн. зі сплатою процентів строком на 240 календарних днів, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладання Договору, ТОВ «Качай Гроші» перевірило не лише особисті дані відповідача з метою ідентифікації, а і платіжну картку, а саме: приналежність платіжної картки Позичальнику. На підтвердження вищезазначеної інформації ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» складено довідку про ідентифікацію, відповідно до якої підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір №00-10527973 від 07 грудня 2023 року ідентифікований Первісним кредитором ТОВ «Качай гроші». Разом з цим, представник позивача вказує , що факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язань. Представник позивача зазначає, що клопотання про витребування оригіналів документів необхідно залишити без задоволення, оскільки представник відповідача не навів достатньо обґрунтованих аргументів для підтвердження своїх сумніві щодо відповідності документів вимогам ст. 95 ЦПК України. Сам по собі сумнів, щодо належності та допустимості всіх доказів, поданих позивачем у рамках позовної заяви, не може бути єдиною та достатньою підставою для задоволення клопотання про витребування оригіналів документів.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.12.2023 року між відповідачем (далі - Позичальник) та ТОВ «Качай Гроші» (далі - Кредитодавець) було укладено Договір кредитної лінії № 00-10527973 (далі - Договір), який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 28404, який відправлено 07.12.2023 року о 19:15:25 на номер телефону відповідача НОМЕР_2 та введено ним 07.12.2023 о 19:15:33.

Умовами п. 1.1 Договору передбачено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Відповідно до пункту 1.2 Договору сума кредитного ліміту (Сума кредиту) складає: 5 000 (п`ять тисяч) гривень. Тип Кредиту - кредитна лінія.

Згідно з п. 1.3 Договору строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 240 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит Кредитодавцю (дата повернення кредиту) «03» серпня 2024 р.

Відповідно до пункту 1.3.1. Договору Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Рекомендовану дату погашення процентів 06 січня 2024 р., та здійснювати чергові платежі по сплаті нарахованих процентів на кожний 30 день після Рекомендованої дати за фактичне користування грошовими коштами протягом Строку дії кредитної лінії. Дата (дати) повернення кредиту зазначаються в Графіку платежів, який міститься в пункті 7.20. цього Договору. У разі, якщо Позичальник виконав зобов`язання по сплаті процентів не пізніше наступного дня за днем Рекомендованої дати погашення процентів або здійснення платежу не пізніше наступного дня сплати процентів (згідно абз.1 п.1.3.1. цього Договору), то він вважатиметься таким, що виконав свої зобов`язання по сплаті чергового платежу належним чином, а проценти за Договором продовжуватимуть нараховуватимуться згідно умов цього Договору. У разі, якщо Позичальник виконає у повному обсязі свої зобов`язання за Договором по сплаті нарахованих процентів на дату погашення та поверненню повністю Суми кредиту не пізніше наступного дня за днем Рекомендованої дати погашення процентів або не пізніше наступного дня сплати процентів (згідно абз.1 п.1.3.1. цього Договору), то вважатиметься, що Позичальник повністю достроково погасив кредит.

Умовами пункту 1.4. Договору передбачено, що тип процентної ставки фіксована.

Стандартна процента ставка складає 3,00 (три цілих) % від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування Кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору (п. 1.4.1 Договору)

Відповідно до п. 1.5. Договору за надання Кредиту, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 5,00 % від суми Кредиту, що складає: 250, 00 грн.

Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення кредиту (1.5.1 Договору).

Відповідно до п. 1.6. Договору цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі потреби.

Згідно з п. 1.7. Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання Договору становить 2376,13 %.

Відповідно до п. 1.8. Договору орієнтовна загальна вартість Кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання Договору становить 41 250, 00 грн.

Умовами п. 2.2 Договору передбачено, що цей Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розмінні Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 2.8 Договору дата надання/видачі Кредиту 07 грудня 2023 року. Сума кредиту 5 000, 00 грн. перераховується Кредитодавцем на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 3.1. Договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів кредиту на платіжну картку Позичальника до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії.

Строк дії Договору становить 240 календарних днів (п. 7.2 Договору).

У пункті 7.3. Договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та правил і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Підписанням Договору кредитної лінії № 00-10527973 від 07.12.2023 року відповідач погодився з умовами договору та зобов`язався їх виконувати.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту з інформацією про контактні дані Кредитодавця, умови кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту, порядок повернення кредиту, який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (13480).

З інформаційної довідки № 204/09 від 09.09.2024 та додатків до неї слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Платежі онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» були проведені успішні транзакції. Зокрема, дані транзакції: дата 07.12.2023, сума 5 000, 00 грн., номер платіжної картки НОМЕР_1 .

Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів, від АТ КБ «Приватбанк» надійшла інформація, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у банку емітовано карту № НОМЕР_4 , на яку 07.12.2023 року здійснено переказ коштів на суму 5 000, 00 грн.

Таким чином, ТОВ «Качай Гроші» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на його картковий рахунок.

22.01.2024 року між ТОВ «Качай Гроші» (Клієнт) та ТОВ «Макс Кредит» (Фактор) укладено Договір факторингу № 22-01/2024 року, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) Клієнту суму фінансування в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з пунктами 2.3.-2.5. Договору факторингу з дати відступлення прав вимоги, Клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно Реєстру боржників та набуває всіх прав за ним. Фінансування Клієнта здійснюється шляхом купівлі Фактором у Клієнта прав вимоги та набуття Фактором прав вимоги на борг. Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги.

Пунктом 11.1. Договору факторингу передбачено, що цей договір вступає в силу у дату підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін та діє до 25 січня 2025 року (включно), але в будь-якому випадку до належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до Акту приймання-передачі до Договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 року Фактор та Клієнт уклали даний Акт про те, що згідно з вимогами п. 4.2 Договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 року Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників Клієнта від 22.01.2024 року. Кількість боржників 18 598.

Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 року до ТОВ «Макс Кредит» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 300, 00 грн., з яких: 5 250, 00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 7 050, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

16.08.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) Клієнту суму фінансування в розпорядження Клієнта за плату на умовах, зазначених цим Договором.

Згідно з пунктами 2.3.-2.5. Договору факторингу з дати відступлення прав вимоги, Клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно Реєстру боржників та набуває всіх прав за ним. Фінансування Клієнта здійснюється шляхом купівлі Фактором у Клієнта прав вимоги та набуття Фактором прав вимоги на борг. Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги.

Як вбачається з пункту 3.1. Договору факторингу Фактор сплачує Клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в сумі 1 931 693, 32 грн. без ПДВ на банківський рахунок Клієнта протягом семи банківських робочих днів від дати підписання договору.

Пунктом 11.1. Договору факторингу передбачено, що цей договір вступає в силу у дату підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін та діє до 31 грудня 2026 року (включно), але в будь-якому випадку до належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Відповідно до Акту прийому-передачі до Договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року Фактор та Клієнт уклали даний акт про те, що згідно з вимогами п. 4.2 Договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників від 16.08.2024. Кількість боржників 9192.

Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29 700, 00 грн., з яких: 5 250, 00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 24 450, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 00-10527973 від 07.12.2023 заборгованість відповідача перед ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» становить 29 700, 00 грн., з яких: 5 250, 00 грн. заборгованості за сумою кредиту, 24 450, 00 грн. заборгованості за відсотками.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частина 2 ст. 1056-1 ЦК визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У даній справі, Договір кредитної лінії № 00-10527973 від 07.12.2023 було укладено між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З указаного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У даній справ судом встановлено, що Правила надання грошових коштів у позику, втому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші» по продукту Кредитна лінія розміщені на сайті https://kachay.com.ua/, тобто перебувають у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Товариства до укладення договору.

Отже, послідовність дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію.

Таким чином, виконавши послідовно дії в інформаційній системі, яку використовує ТОВ «Качай Гроші», вважається, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Завершальним етапом укладення Кредитного договору є його підписання сторонами.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц.

У даній справі Кредитний договір підписано Позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора 28404, який відправлено 07.12.2023 року о 19:15:25 на номер телефону відповідача НОМЕР_2 та введено ним 07.12.2023 о 19:15:33.

Судом враховано, що без здійснення входу на сайт ТОВ «Качай Гроші» та без введення відповідачем одноразового ідентифікатора, що означає підписання електронного повідомлення про прийняття пропозиції (акцепту), Кредитний договір між Позичальником і кредитодавцем не був би укладеним.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 , від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня 2021 у справі №524/5556/19, від 28 квітня 2021року у справі №234/7160/20, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 18 червня 2021 року у справі №234/8079/20, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023року у справі№640/7029/19.

З урахуванням викладеного, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем, Кредитний договір не був би укладений сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки) були використані третіми особами для укладення кредитних договорів від його імені, відповідачем не надано. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався.

У контексті викладеного суд вважає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу доводи відповідача в частині того, що жодного договору з фінансовими установами він не укладав, електронного підпису не отримував.

Судом встановлено, що ТОВ «Качай гроші належним чином виконало взяті на себе зобов`язання та надало відповідачу кредит в сумі 5 000, 00 грн.

Що стосується доводів відповідача про відсутність доказів зарахування коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , яка належить саме відповідачу, суд зазначає, що згідно листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 02.04.2025 № 20.1.0.0.0/7-250324*117476-БТ, на ім`я ОСОБА_1 в Банку емітовано карту № НОМЕР_5 , на яку 07.12.2023 року було зараховано грошові кошти в сумі 5 000, 00 грн.

Відтак, вказані доводи відповідача суд вважає безпідставними та не приймає до уваги.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

За таких обставин, доводи представника відповідача щодо відсутності повідомлення про відступлення прав вимоги суд вважає безпідставними та до уваги не приймає.

Частиною 1 ст. 509 ЦК передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Стаття 610 ЦК передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що сума простроченої заборгованості відповідача по тілу кредиту у розмірі 5 000, 00 грн. та по процентам у розмірі 24 450, 00 грн. підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача вищенаведених сум грошових коштів.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення заборгованість по кредиту в сумі 5 250, 00 грн.

Однак з матеріалів справи вбачається, що відповідач на підставі Кредитного договору отримав кредит у сумі 5 000, 00 грн, а дані, наведені у детальному розрахунку заборгованості свідчать, що до загальної суми заборгованості відповідача за Кредитним договором була включена сума комісії у розмірі 250, 00 грн., вимога про стягнення якої позивачем не пред`являлась.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Кропивницького апеляційного суду від 20.05.2025 року у справі № 404/5638/24, Київського апеляційного суду від 21.07.2025 року у справі № 372/3534/24.

З огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України).

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за Договорами, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

Що стосується понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (ст. 30 зазначеного Закону).

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду:

- договір про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024 року, укладений між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», відповідно до умов якого Клієнт доручає, а АБ приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим договором. Відповідно до п. 3.6 Договору сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта.;

- довіреність від 04.12.2024 року, видана директором ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» на ім`я адвоката Тараненка А. І.;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 на ім`я Тараненка А. І.;

- протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024року;

- додаткову угоду № 3 до Договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024 року;

- акт прийому-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024 року, згідно з яким Клієнт отримав наступні послуги: складання позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 00-10527973 від 07.12.2023 2 години, вартістю 5 000, 00 грн.; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є ОСОБА_1 , за Кредитним договором № 00-10527973 від 07.12.2023 2 години, вартістю 1 000, 00 грн.; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за Кредитним договором № 00-10527973 від 07.12.2023 на рахунок боржника, яким є ОСОБА_1 1 година, вартістю 500, 00 грн.; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за Кредитним договором № 00-10527973 від 07.12.2023 на рахунок боржника, яким є ОСОБА_1 1 година, вартістю 500, 00 грн. Всього 7 000, 00 грн.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

З огляду на вищевикладене, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є типовою та нескладною, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, який об`єктивно підтверджується матеріалами справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги той факт, що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 500, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитом у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., заборгованість за процентами в сумі 24 450 (двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2 402 (дві тисячі чотириста дві) грн. 01 коп., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (; м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005).

6. Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено та підписано 11.08.2025 року.

Суддя Н.В. Новіченко