н/п 2/490/1914/2025 Справа № 487/156/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Крусір Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, третя особа - Універсальна товарна біржа «Миколаївська нерухомість 2000»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, від імені та в інтересах яких діє їх представниця - адвокат Романова І.Д., звернулися до Заводського районного суду м.Миколаєва з даним позовом до відповідача, в якому просили визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1-361 від 10.10.2001 року, укладений між позивачами та відповідачами на Універсальній товарній біржі «Миколаївська нерухомість 2000».

Позов мотивований тим, що 10.10.2001 року, за біржовим договором купівлі-продажу квартири №1-361, укладеним з Універсальною товарною біржею «Миколаївська нерухомість 2000» ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_1 . Договір зареєстрований у якості правовстановлюючого документу КП Миколаївської міської ради «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17.10.2001 року за реєстровим № 16457.

На момент продажу сторони діяли законно й тепер продавець не має до спірного об`єкту нерухомості ніякого відношення. Нотаріально посвідчити цю угоду неможливо, біржовий договір вже зареєстровано в бюро технічної інвентаризації у якості правовстановлюючого документу. Неможливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, на думку позивачів, порушує їх право розпоряджатися об`єктом нерухомості у повному обсязі.

Сторони договору домовились щодо усіх істотних умов договору і така домовленість підтверджена письмовими доказами. Сторони правочину на час укладення правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, та здійснили вільне волевиявлення, яке відповідало внутрішній волі кожного з них. Зміст укладеного між продавцем та покупцями правочину відповідає вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відбулося повне виконання письмового договору. За таких обставин, єдиним дієвим та належним засобом захисту майнових прав є звернення до суду із позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 14.01.2025 року дану цивільну справу направлено до Центрального районного суду м.Миколаєва за підсудністю, на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою судді від 19.02.2025 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» копію Свідоцтва про право на спадщину за законом, завіреного 14.09.1993 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори за реєстром №2-2190, зареєстрованого в МБТІ 31.03.1997 р. за реєстр. №16457, а також копію Свідоцтва про право власності, завіреного 14.09.1993 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори за реєстром №2-2188, зареєстрованого в МБТІ 31.03.1997 р. за реєстр. №16457, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 .

21.04.2025 року від КП «ММБТІ», на виконання вимог ухвали від 19.02.2025 року, надійшли витребувані судом документи.

Ухвалою суду від 19.05.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачі до судового засідання не з`явилися, від їх представниці - Романової І.Д. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка та представник третьої особи до судового засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц).

За такого, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об 'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що 10.10.2001 року між ОСОБА_3 , як продавцем, та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як покупцями, на Універсальній товарній біржі «Миколаївська нерухомість 2000», укладено договір №1-361 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Даний договір зареєстрований Універсальною товарною біржею «Миколаївська нерухомість 2000» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за реєстровим №1-361 від 10.10.2001 року та 17.10.2001 р. в КП «ММБТІ» за реєстр. №16457.

Вищевказана квартираналежала відповідачці: 1/2 частина на підставі Свідоцтва про право власності, завіреного 14.09.1993 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори за реєстром №2-2188, зареєстрованого в МБТІ 31.03.1997 р. за реєстр. №16457 та 1/2 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, завіреного 14.09.1993 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори за реєстром №2-2190, зареєстрованого в МБТІ 31.03.1997 р. за реєстр. №16457.

За домовленістю сторін квартира продана за 1700,00 грн і належить новим власникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах по 1/2 кожному.

Тобто, всі умови договору купівлі-продажу сторонами виконано повністю.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений у жовтні 2001 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж майна.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.

При цьому, чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році.

У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, в самому Законі України "Про товарну біржу" не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.

Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати непосвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказамиі відбулось повне або часткове виконання договору.

Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_3 та покупцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діє на теперішній час, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Здійснивши 17.10.2001 р. державну реєстрацію у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості за реєстровим № 16457 права власності по 1/2 частині за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на придбаний об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , держава цим самим визнала право власності позивачів на придбаний об`єкт, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №1-361 від 10.10.2001 року, укладеного на Універсальній товарній біржі «Миколаївська нерухомість 2000», дійсним.

Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.209, 220, 650, 657 ЦК України, ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, третя особа - Універсальна товарна біржа «Миколаївська нерухомість 2000» - задовольнити.

Визнати дійсним договір № 1-361 купівлі-продажу нерухомого майна від 10 жовтня 2001 року, за яким ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрований 10 жовтня 2001 року Універсальною товарною біржею «Миколаївська нерухомість 2000» у журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстраційним номером 1-361 та зареєстрований Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17 жовтня 2001 року в реєстровій книзі № 91 за реєстровим № 16457.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлений 12 серпня 2025 року

Суддя Н.П. Черенкова