Справа № 467/435/25
Провадження № 2/467/222/25
У Х В А Л А

13.08.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,

прокурора Мокряка І.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Арбузинка клопотання прокурора про повернення до стадії підготовчого засідання по цивільній справі за позовною заявою, поданою заступником керівника Первомайської окружної прокуратури Сілецькою О.Є. до Арбузинської селищної ради, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасуванням рішення селищної ради, повернення земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовною заявою, поданою заступником керівника Первомайської окружної прокуратури Сілецькою О. до Арбузинської селищної ради, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасуванням рішення, повернення земельної ділянки.

12 серпня 2025 року заступник керівника Первомайської окружної прокуратури Сілецька О. звернулася до суду з клопотанням про повернення по справі до стадії підготовчого засідання, мотивуючи його тим, що ухвалою від 12 травня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. Обраний спосіб захисту порушених інтересів держави обґрунтовано прокурором вимогами закону та актуальною судовою практикою як негаторний позов. Однак, 09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України від 12 березня 2025 року за № 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилання захисту прав добросовісного набувача», який серед іншим норм доповнено статтю 391 ЦК України частиною другою наступного змісту «Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялись будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/ або розпорядження, та/або користування таким майном, відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу». Враховуючи вищевикладені зміни, позовна вимога про усунення перешкоди власнику територіальній громаді смт. Арбузинка у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути на користь територіальної громади смт. Арбузинка в особі Арбузинської селищної ради спірну земельну ділянку є неактуальною, тому виникла необхідність повернутись до підготовчого судового засідання для зміни позовних вимог.

Також 12 серпня 2025 року прокурором подана заява про зміну предмета позову, мотивована тим, що позовну заяву прокурором подано до суду у квітні 2025 року. Після набрання чинності 09 квітня 2025 року Законом України від 12 березня 2025 року за № 4292-ІХ щодо внесення змін до ст. 391 ЦК України виникла необхідність зміни предмета позову та викладення позовних вимог у наступній редакції: «Визнати незаконним та скасувати рішення Арбузинської селищної ради від 12 березня 2021 року № 183 в частині затвердження документації із землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером :06:000:0218, розташовану в межах території Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, на підставі якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 травня 2023 року зареєстровано відповідне право приватної власності (запис № 50379747). Витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади смт. Арбузинка в особі Арбузинської селищної ради частину земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0218 площею 0.1047 га, розташовану в межах території Арбузинської селищної ради Первомайського району Миколаївської області з наступними координатами: №1 5307315.208, 4219502.275; №2 5307354.260, 4219496.020; №3 5307358.808, 4219523.223; №4 5307321.630, 4219527.013; №5 5307319.493, 4219527.905».

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені клопотання про повернення до стадії підготовчого засідання та про зміну предмета позову.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У квітні 2025 року заступник керівника Первомайської окружної прокуратури Сілецька О. через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до Арбузинської селищної ради, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасуванням рішення, повернення земельної ділянки.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 квітня 2025 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із ч. 1 ст. 197 ЦПК України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Згідно із ч. 2 ст. 189 ЦПК України, підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

За частиною першою, пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

У частинах першій, шостій статті 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Колегія суддів Верховного Суду у Постанові від 08 вересня 2023 року по справі № 496/4529/18 звернула увагу, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Норми, що регулюють строки подачі скарг (заяв), безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зроблено висновок, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Подібний висновок також викладено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року в справі № 204/6085/20 (провадження № 61-21431св21).

Враховуючи, що змінені прокурором позовні вимоги направлені на зменшення розміру земельної ділянки, яка підлягає вилученню у відповідача у разі задоволення позовних вимог, відповідач не заперечував щодо повернення у підготовче судове засідання, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора про повернення у підготовче судове засідання та прийняття змінених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти заяву прокурора про зміну предмету позову.

Повернутися до стадії підготовчого провадження.

Роз`яснити, що відповідач має право протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Роз`яснити положення ч. 4 та ч. 8 ст.178 ЦПК України, що копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Роз`яснити відповідачу, що в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити справу за наявними матеріалами справи.

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів із дня його отримання відповідно до вимог ст. 179 ЦПК України.

Встановити відповідачу строк п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст. 178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Суддя Т.М. Кологрива