Справа № 149/168/25
Провадження № 22-ц/801/1411/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 рокуСправа № 149/168/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання: Луцишина О. П.,

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Аліменка Ю. О. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначало, що 01.02.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С-601-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Банк на виконання умов вказаного договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 7 000 грн. строком до 01.02.2024 року, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кошти разом з іншими платежами (відповідно до тарифів банку) згідно умов договору .

Крім того, 02.08.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z62.00601.004161376, згідно умов якого банк надав останньому кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 88 703 грн., а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентами і платою за кредитне обслуговування.

Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 88 703 грн. строком до 02.08.2023 року, а позичальник зобов`язався повернути кошти разом з іншими платежами ,передбаченими умовами договору згідно «Графіку платежів» .

Також, 14.05.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С-601-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, на виконання умов якої банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 4 000 грн. строком до 14.05.2024 року, а позичальник зобов`язався повернути кошти разом з іншими платежами (відповідно до тарифів банку) згідно з умовами цього договору.

Своїх зобов`язань за кожним із укладених кредитних договорів позичальник належним чином не виконав, в зв`язку з чим, станом на 19.12.2023 року у ОСОБА_1 виникла наступна заборгованість за кредитними договорами:

за договором № С-601-0 від 01.02.2019 року в загальній сумі 17 465,30 грн., що складається із заборгованості : за основним боргом в сумі 6 622,99 грн.; за нарахованими та несплаченими відсотками - 10 842,31 грн.; за нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн.

за договором № Z62.00601.004161376 від 02.08.2018 року в загальній сумі 211 508,30 грн., що складається із заборгованості :за основним боргом в сумі 72 233,73 грн.; за нарахованими та несплаченими відсотками - 38 795,23 грн.; за нарахованими та несплаченими комісіями -100 479,34 грн.

за договором № С-601-0 від 14.05.2018 року в загальній сумі 11 887,60 грн., що складається із заборгованості :за основним боргом в сумі 3 683,21 грн.; за нарахованими та несплаченими відсотками -8 204,39 грн.; за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн.

19.12.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023,згідно п. 2.1 якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг», а ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги ,які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк» та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

22.12.2023 року між ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, згідно умов якого (п.2.1 договору) ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах визначених договором факторингу.

Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед «Оптіма Факторинг» та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання передачі реєстру боржників в електронному вигляді.

Пунктом 3.2 договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11 776 112 гривень.

За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 22.12.2023 року згідно договору факторингу №22/12-2023 перейшло право вимоги за вказаними кредитними договорами, що укладені між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 . Останній кредитну заборгованість добровільно не сплачує, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 240 861,20 грн., суму сплаченого судового збору 3612,91 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000 грн.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року позов задоволено частково Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Профіт Капітал" заборгованість в розмірі 140 381 грн. 86 коп., за кредитними договорами: № С-601-0 від 01.02.2019 року в загальній сумі 17 465,30 грн., яка складається із: - заборгованості за основним боргом в сумі 6 622,99 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 10 842,31 грн.; № Z62.00601.004161376 від 02.08.2018 року в загальній сумі 111 028,96 грн., яка складається з : - заборгованості за основним боргом в сумі 72 233,73 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 38 795,23 грн.; № С-601-0 від 14.05.2018 року в загальній сумі 11 887,60 грн., яка складається з : - заборгованості за основним боргом в сумі 3 683,21 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 8 204,39 грн.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Профіт Капітал" суму витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 105 ,71 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем не надано документів первинного бухгалтерського обліку, з яких можливо встановити наявність і розмір заборгованості. Крім того позов не підлягав задоволенню, оскільки позивачем пропущено строки позовної давності.

Учасник справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом 60 днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними.

З урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Учасники справи, мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі шляхом взяття участі у судовому засідання в режимі відеоконференції або через представника.

Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2023 року по справі №297/288/21 дійшов висновку про те, що у випадку, якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що зміст та обсяг матеріалів справи дає можливість розглянути справу без участі сторін та їх предстаників. Обставин, які б вказували на неможливість розгляду справи без участі сторін та їх представників представника колегією суддів не встановлено.

Заслухавши доповідача, осіб, що приймали участь у справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що 01.02.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С-601-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 7 000 грн. строком до 01.02.2024 року, а позичальник, відповідно, зобов`язався повернути кошти разом з іншими платежами (відповідно до тарифіфв банку) згідно з умовами цього договору.

Крім того, 02.08.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z62.00601.004161376, згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 88 703 грн., а позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за кредитне обслуговування.

Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 88 703 грн. строком на 02.08.2023 року, а позичальник, відповідно, зобов`язався повернути кошти разом з іншими платежами (відповідно до «Графіку платежів») згідно з умовами цього договору.

Також, 14.05.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С-601-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 4 000 грн. строком до 14.05.2024 року, а позичальник, відповідно, зобов`язався повернути кошти разом з іншими платежами (відповідно до тарифів банку) згідно з умовами цього договору.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С-601-0 від 01.02.2019 року у останнього станом на 19.12.2023 року наявна заборгованість в загальній сумі 17 465,30 грн., що складається із заборгованості : за основним боргом в сумі 6 622,99 грн.; за нарахованими та несплаченими відсотками - 10 842,31 грн.; за нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн.(а.с.42)

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Z62.00601.004161376 від 02.08.2018 року у останнього станом на 19.12.2023 року наявна заборгованість в загальній сумі 211 508,30 грн., що складається із заборгованості : за основним боргом в сумі 72 233,73 грн.; за нарахованими та несплаченими відсотками - 38 795,23 грн.; за нарахованими та несплаченими комісіями -100 479,34 грн. (а.с. 52).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С-601-0 від 14.05.2018 року у останнього станом на 19.12.2023 року наявна заборгованість в загальній сумі 11 887,60 грн., що складається із заборгованості : за основним боргом в сумі 3 683,21 грн.; за нарахованими та несплаченими відсотками -8 204,39 грн.; за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. (а.с. 65).

19.12.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023,згідно п.2.1 якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, згідно умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами. Згідно п.2.1 договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах визначених Договором факторингу.

Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступаються в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг» та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання передачі реєстру боржників в електронному вигляді.

Пунктом 3.2 договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11776112,00 гривень.

Згідно з платіжними інструкціями від 20.12.2023 № 45 та від 26.12.2023 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сплатив ТОВ «Оптіма Факторинг» передбачені кошти за договором факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 року та за договором факторингу № 376 від 26.12.2023.

Задовольняючи частково позов , суд виходив із того, що з відповідача підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість за тілом кредиту та нарахованими і не сплаченими відсотками за кожним з кредитних договорів: № С-601-0 від 01.02.2019 року в загальній сумі 17 465,30 грн.; № Z62.00601.004161376 від 02.08.2018 року в загальній сумі 111 028,96 грн.; № С-601-0 від 14.05.2018 року в загальній сумі 11 887,60 грн., що підтверджується виписками по рахунку відповідача та довідками - розрахунками заборгованості за кредитними договорами. В іншій частині банком у кредитному договорі була встановлена плата послуги (кредитне обслуговування), які повинні надаватися безоплатно, тому з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями за договором № Z62.00601.004161376 від 02.08.2018 року в сумі 100 479,34 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно оцінив докази і не врахував, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, з яких можливо встановити наявність і розмір заборгованості, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.

У ч.1 ст. 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може грунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Доводи ОСОБА_1 з приводу неналежності, як доказів розміру заборгованості, наявних в матеріалах справи розрахунку заборгованості та виписки по рахунку відхиляються апеляційним судом.

Обґрунтовуючи розмір заборгованості, ТОВ «ФК «Профіт Капітал посилалося на виписку по рахунку ОСОБА_1 , що є первинним бухгалтерським документом. При цьому, виписка по рахунку містить дати та суми, які були як отримані так і сплачені ОСОБА_1 , а також складові, на оплату яких йшли вказані суми.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3)найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

У постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №169/506/17, від 24 червня 2021 року у справі №686/19271/19 зроблено висновки, що факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства.

Отже, належними та допустимими доказами внесення/повернення особою коштів у готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а у випадку внесення/повернення коштів у безготівковій формі таким доказом може бути відповідна банківська виписка.

Таким чином, банківська виписка по особовому клієнтському рахунку є належним доказом отримання кредитних коштів саме відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості.

Апеляційний суд, дослідивши надану позивачем банківську виписку вважає, що вона відповідає визначеним п. 62 згаданого Положення від 04 липня 2018 року №75 вимогам, підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок ОСОБА_1 , а відтак є належним та допустимим доказом у справі.

Крім того, реєстри боржників за наведеними вище договорами факторингу містять розмір відсоткової ставки та кількість днів прострочення.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Із вказаного слідує, що доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком ОСОБА_1 , як позичальника, а не позивача, чого останнім при розгляді даної справи здійснено не було.

Доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строку позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України, який за позицією відповідача, необхідно відраховувати від дати останнього його платежу 20.02. 2021 року і такий платіж був здійснений поза межами трирічного строку до дати звернення позивача до суду (10.01.2025),є безпідставними.

Колегія суддів виходить з того, що за змістом пункту 19 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦПК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах строків позовної давності.

З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги встановлені судом обставини та заяву про часткове визнання позивачем позовних вимог, суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції по їх оцінці та особистого тлумачення скаржником норм закону.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

У контексті вказаної практики колегія суддів вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім, а висновки суду першої інстанції по суті спору визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи апеляційної скарги заявниці.

Суд із дотриманням приписів процесуального законодавства всебічно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини, що виникли із встановлених ним обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив справу відповідно до закону.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. п. "в" п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський