Справа № 167/474/25
Номер провадження 2-о/167/57/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у колегіальному складі:

головучої судді Шептицької Н.В.,

присяжних: Свиридюк Т.М., Івчук Н.В.,

з участю:

секретаря судових засідань: Ващук О.А., Давидюк О.В.,

заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (далі заявник) про оголошенння особи померлою, заінтересована особа: Рожищенська міська рада Волинської області,

в с т а н о в и в:

07.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про оголошення фізичної особи ОСОБА_2 померлим, мотивуючи свою заяву тим, що ОСОБА_2 є його рідним братом і вже більше 12 років відсутня будь-яка інформація про його місце перебування, а проведені заходи щодо його розшуку жодних результатів не дали.

В 2014 році їх мама ОСОБА_3 зверталася із заявою до Рожищенського відділення Національної поліції України і було встановлено факт непроживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Рожищенського районного суду від 17.06.2014 року визнано ОСОБА_2 безвісно відсутнім з 01.02.2014 року.

Оголошення ОСОБА_2 померлим необхідно заявнику для оформлення спадкових прав після смерті мами ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час ОСОБА_2 , заявник та їх мама ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою, інших спадкоємців першої черги немає. Вказана обставина порушує права заявника, як спадкоємця за законом після померлої матері, так як має місце правова невизначеність щодо юридичної долі спадкового майна (1/3 частки житлового будинку) після смерті матері. Тому для усунення вказаної правової невизначеності заявник звертається до суду і просить оголосити ОСОБА_2 померлим.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2025 року справу передано головучому судді Шептицькій Н.В. (ас 17).

Згідно протоколу автоматизованого визначення присяжних від 07.05.2025 року, визначені основні присяжні: Івчук Н.В., Свиридюк Т.М. (ас 18).

З ЄДДР 08.05.2025 року визначено місце реєстрації заявника, оскільки це має значення для вірного визначення територіальної категорії справ, згідно ст.305 ЦПК України (ас 19).

Ухвалою головуючої судді від 09.05.2025 року заява ОСОБА_1 залишена без руху і заявнику наданий строк для усунення недоліків (ас 20-22).

26.05.2025 року заявник подав заяву з додатками на виконання ухвали від 09.05.2025 року (ас 25, 26-35).

Ухвалою головуючої судді від 28.05.2025 року заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду, витребувані письмові докази, викликані свідки, зобов`язано орган опіки та піклування Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області встановити опіку над майном ОСОБА_2 , а саме: на 1/3 частки, що належить на праві власності ОСОБА_2 , і на 1/6 частки, що належала на праві власності ОСОБА_3 і є спадковим майном після її смерті, в квартирі за адресою:АДРЕСА_1 , призначено розгляд справи в судовому засіданні (ас 39-40).

Заявник в судовому засіданні свою заяву підтримав з підстав, наведених у ній, просив заяву задовольнити.

07.08.2025 року заявник подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник заінтересованої особи подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечують (ас 71, 84, 96, 106).

Суд ухвалив: розгляд справи 07.08.2025 року проводити у відсутності учасників справи, згідно ч.1 ст.223, ч.3 ст.294 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття рішення у цій справі є 11.08.2025 року - дата складення повного судового рішення.

Заслухавши показання свідків, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 (заявник) і ОСОБА_2 є рідними братами і їх батьками були: тато - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мама ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками по 1/3 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Рожищенського районного суду від 17.06.2014 року ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім з 01.02.2014 року.

З січня 2013 року жодних відомостей про місце перебування ОСОБА_2 за місцем його проживання (реєстрації) немає.

Дані обставини підтверджуються показаннями свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також письмовими доказами: свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (ас 8), свідоцтвом про народження ОСОБА_2 (ас 9), довідкою Управління «ЦНАП» та СЗН Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 05.03.2025 року (ас 10), свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (ас 11), повідомленням Рожищенського відділення Ківерцівського відділу поліції ГУНП Волинської області від 24.09.2019 року (ас 12), рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 17.06.2014 року (ас 13), Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.11.2019 року (ас 14), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.11.2019 року (ас 15), рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 12.03.2020 року (ас 30-33), матеріалами спадкової справи №114/2019 (ас 59-69).

Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У разі оголошення померлим громадянина, який пропав безвісти за обставин, що загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, суд може визнати днем смерті громадянина можливий день його загибелі.

Оголошення громадянина померлим тягне за собою ті самі наслідки, що і смерть фізичної особи, а саме: відкривається спадщина, відбувається перехід майна до правонаступників.

Підставою для оголошення особи померлою в судовому порядку є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Тож, для встановлення юридичного факту, а саме визнання людини померлою, заявникові, рідним, подружжю, дітям необхідно звернутися до суду із відповідною заявою та доданими до неї доказами безрезультатного розшуку особи, відомостей про обставини її останнього відомого місця перебування та зникнення, можливо повідомлення про бойові дії, фізичні втрати за місцем служби або перебування особи.

За результатами розгляду даної заяви суд приймає рішення про визнання особи померлою.

Після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія, шлюб припиняється (ст. 104 Сімейного кодексу України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України).

Судове рішення, яке підтверджує факт смерті відсутньої особи шляхом оголошення її померлою, з моменту набрання законної сили є підставою для припинення правосуб`єктності такої фізичної особи. На підставі рішення суду органом державної реєстрації актів цивільного стану буде видано Свідоцтво про смерть особи.

Одним з обов`язкових реквізитів такого актового запису про смерть, а також свідоцтва про смерть є дата смерті. Згідно ч.3 ст.46 ЦК України, днем смерті відсутньої фізичної особи вважається день набрання законної сили рішенням суду про оголошення її померлою. У випадку оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку, а також у зв`язку з воєнними діями суд має право визнати днем смерті цієї фізичної особи день її вірогідної смерті. У випадку припущення загибелі особи у зв`язку з воєнними діями, бойовими операціями, дата можливої загибелі буде встановлена та зазначена саме в судовому рішенні.

Після набрання законної сили таке рішення суду про оголошення особи померлою надсилається або надається, крім органу державної реєстрації актів цивільного стану, також нотаріусу за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Оголошення особи померлою необхідно для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Однак необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

У Постанові Верховного Суду від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 зроблено правовий висновок про те, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Крім того, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події.

У Постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 зроблено правовий висновок про те, що чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:

1. Встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

2. Встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

3. Встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

4. Визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Отже, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Водночас, спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України).

Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою, визначені у статті 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника.

Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна.

Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна.

Аналізуючи зазначені норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, такого матеріально-правового зв`язку.

Відповідно до частини першої ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про оголошення особи померлою.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої є невідомим.

В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Згідно з ч.3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Беручи до уваги викладене, встановивши, що ОСОБА_2 відсутній в місці свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також відсутні відомості про місце його перебування більше дванадцяти років, суд вважає, що заява є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ч.1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Керуючись ст.ст.263-265, 305-309 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про оголошенння особи померлою, заінтересована особа: Рожищенська міська рада Волинської області задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чоловічої статі, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Днем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважати день набрання законної сили рішенням суду про оголошення його померлим.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , , реєстраційний номер платника податків: НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, місце знаходження, м.Рожище Луцького району Волинської області, вул.Незалежності, 60, .

Дата складення повного тексту рішення суду: 11.08.2025 року.

Головуючий суддя Шептицька Н.В.

Присяжна Свиридюк Т.М.

Присяжна Івчук Н.В.