єдиний унікальний номер справи 546/155/25
номер провадження 2/546/231/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Казаков Олег Анатолійович, до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання заборгованості безпідставною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди

установив:

У лютому 2025 року до суду звернулася представниця позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сотник І.Л. із вищезазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що позивач є виконавцем послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води. Розмір плати за надані послуги становить: за послуги постачання теплової енергії: умовно змінна частина плати по двоставковому тарифу 1248,25 грн/Гкал (протягом опалювального періоду), умовно постійна частина плати 298,1 грн (щомісячно протягом року); плата за абонентське обслуговування 29,38 грн. Позивачем надавалися послуги з централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Однак ОСОБА_2 належним чином не виконує свій обов`язок по оплаті послуг за теплопостачання, у зв`язку з чим за період з 01 грудня 2021 року по 01 січня 2025 року утворилась заборгованість в сумі 10936,96 грн. Крім того за період з 01.12.2021 по 01.01.2025 відповідачці нараховано індекс інфляції в сумі 1158,49 та 3проценти річних в сумі 287,03 грн.

Посилаючись на вищезазначені обставини, представниця позивача звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті послуг за теплопостачання з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних в сумі 12382,50 грн грн та сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Процесуальні дії у справі та позиції сторін

Ухвалою судді від 25 лютого 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 26 березня 2025 року.

18 березня 2025 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності, у якій зазначено, що з позовом позивач звернувся у лютому 2025 року, а розрахунки заборгованості надає з 2021 року, в якому на 12.01.2025 рахується борг 5883,57 грн. Тобто указана сума знаходиться за межами строку позовної давності (а. с. 26).

19 березня 2025 року до суду від представника відповідачки за первісним позовом - адвоката Казакова О.А. через підсистему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він із позовними вимогами не погодився з таких підстав. Так, згідно витягу з протоколу № 4 від 23.08.2006 року засідання постійно діючої міжвідомчої комісії при виконкомі селищної ради з розгляду питань пов`язаних з відключенням споживачів від мережі ЦО і ГВП було надано дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_2 від мереж ЦО і ГВП. Згідно листа погодження проекту індивідуального опалення та гарячого водопостачання в квартирі багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ., проект було погоджено, в тому числі і позивачем. На цій підставі виданий акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП (підписаний в тому числі і позивачем) від 28.09.2006 року, затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, протокол №5 від 28.09.2006 р. Зазначає, що відключення квартири відповідачки від централізованої системи теплопостачання в 2006 році стало можливим тільки після повного розрахунку за надані ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» послуги та підписання всіх дозвільних документів відповідальними особами підприємства.

З 28 вересня 2006 року послуги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з теплопостачання вона не отримує.

Також звертає увагу на те, що з позовом до суду ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося у лютому 2025 року, а розрахунки заборгованості за послуги теплопостачання надає з 12.2021 року, де на 12.2021 рахується борг 5883,57грн. (вказують, що ця сума: «всього за 1 місяць 2021 року» ), тобто вище зазначена сума знаходиться за межами строку позовної давності, а позовні вимоги містять період з 12.2021 року по 01.01 2025 року, в сумі - 10936.98 грн Таким чином представник відповідачки заявляє про застосування строку позовної давності при розгляді даного позову (а. с. 29 - 30).

09 березня 2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 , подана до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про визнання заборгованості безпідставною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, у якій, як і у відзиві представник відповідачки посилався на витяг з протоколу № 4 від 23.08.2006 року засідання постійно діючої міжвідомчої комісії при виконкомі селищної ради з розгляду питань пов`язаних з відключенням споживачів від мережі ЦО і ГВП було надано дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_2 від мереж ЦО і ГВП. Указував, що протягом 19 років відповідачці регулярно надходять письмові повідомлення про заборгованість за (ненадані) послуги з теплопостачання. Навіть надсилали позовні заяви до суду як «попередження про необхідність термінового погашення заборгованості».

Відповідачка неодноразово зверталася до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», телефонувала та надсилала заяви з проханням не надсилати повідомлення про неіснуючу заборгованість за неіснуючі послуги з теплопостачання. Указує, що постійні незаконні вимоги про сплату боргу, листи з нібито позовними заявами до суду, погрози про «… накладення арешту на майно відповідачки, заборона відчуження рухомого чи нерухомого майна тощо» підривають її і без того слабке здоров`я людини похилого віку, не дають спокійно жити і змушують прикладати значних зусиль для організації свого життя. Вважає, що порушенням прав відповідачки їй нанесена моральна шкода, яку вона оцінює у 10000 грн.

Посилаючись на викладені обставини, представник відповідачки просив визнати її заборгованість перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за послуги з постачання теплової енергії в сумі 10936,98 грн безпідставною та такою, що підлягає скасуванню й зобов`язати ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» видати відповідачці довідку про відсутність заборгованості; зобов`язати ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» припинити нарахування по квартирі АДРЕСА_2 за послуги з постачання теплової енергії; стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь відповідачки нанесену моральну шкоду в сумі 10000,00 грн; стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн (а. с. 36 37).

Ухвалою суду від 20 березня 2025 року було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Казаков О.А., до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання заборгованості безпідставною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди до спільного розгляду з позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, об`єднавши позови в одне провадження; здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання було призначено на 26.03.2025.

04 квітня 2025 року до суду від представниці відповідача за зустрічним позовом - адвоката Сотник І.Л. через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якій вона зазначила, що за обліковими даними комунального підприємства за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 . У зв`язку з набранням чинності Закону України від 01.05.2021 №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», введенням в дію в повному обсязі з 1 травня 2019 року нового Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, та враховуючи вимоги Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 09.06.2018 № 2119-VIII виникла необхідність переходу на нову систему взаємовідносин, що виникатимуть у процесі надання та споживання комунальних послуг. Зокрема, змінюється порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в розумінні статті 6 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» є виконавцем послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення. Внутрішньобудинкові мережі центрального опалення якраз і належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. І, власне, за рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку, створюються сприятливі умови для нормальної роботи мереж водопостачання, водовідведення, інших комунікацій для всіх мешканців будинку, незалежно від того, приєднані їх помешкання до центрального опалення чи від`єднанні.

В квартирі відповідача з 2006 року встановлена індивідуальна система опалення, що не заперечується сторонами. Згідно пункту 38 постанови Кабінету Міністрів України № 830 споживач, у разі відключення його квартири від мереж централізованого опалення будинку, не звільняється від оплати за послуги з відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Оскільки квартира АДРЕСА_2 знаходиться у багатоквартирному будинку, на її власника (співвласників) покладено обов`язок нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками (співвласниками) квартир цього будинку. У житловому будинку комунальним підприємством надається послуга з постачання теплової енергії.

У будинку встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії, який обліковує фактично спожиту теплову енергію, використану на опалення приміщень будинку.

Згідно частини 2 статті 12 Закону договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

01.10.2021 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021, якою затверджено типові публічні договори приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням

Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Відповідно до приписів частини 5 статті 13 Закону у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Станом на 01.12.2021 співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 не повідомили ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення про вибір моделі договірних відносин і не уклали з підприємством відповідний договір на послугу з постачання теплової енергії.

З огляду на викладене, з 01.12.2021 між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ОСОБА_1 діє індивідуальний договір приєднання на послугу з постачання теплової енергії.

Відповідно до норм пункту 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні - послуги» плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі Правила № 830), та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, (далі Методика), що розраховується, виходячи з розміру тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, в межах граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Починаючи з 01.12.2021 розподіл обсягів спожитої теплової енергії між споживачами у багатоквартирному будинку проводиться відповідно до положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» № 2119-VIII від 22.06.2017 (далі Закон про комерційний облік), Правил № 830 та Методики.

Згідно пункту 14 Правил № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Відповідно до пункту 12 розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ їх житлових/нежитлових приміщень. При цьому загальна кількість розподіленої між квартирами теплової енергії не перевищувала обсягу спожитої теплової енергії за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії.

Згідно з положенням Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, та Правил № 830, споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Зважаючи на викладене вище, нарахування за послугу з постачання теплової енергії ОСОБА_1 проводиться підприємством відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо застосування строків позовної давності представниця позивача посилалася на те, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року на всій території України.

Спірний період між сторонами виник з 01.12.2021 по 01.01.2025.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, Законом встановлено, що на строк дії карантину подовжувалися усі основні процесуальні строки, встановлені як для учасників справи, так і для суду. Зокрема на строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Карантин діяв в Україні з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, тобто тривав три роки три місяці та 19 днів.

Відповідно до пункту 19 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Воєнний стан запроваджено в Україні 24 лютого 2022 року, і на час розгляду справи він триває.

Таким чином, трирічний строк позовної давності, який міг тривати з 01.12.2021 по 01.12.2024, продовжено на строк дії карантину, який тривав три роки три місяці та 19 днів, тобто до 20 березня 2027.

Крім того, до закінчення даного строку в Україні запроваджено воєнний стан, у зв`язку з чим з 24 лютого 2022 року перебіг позовної давності зупинено.

Таким чином, при зверненні до Решетилівського районного суду Полтавської області

19.02.2025 з даним позовом, позивачем строк позовної давності за період з 01.12.2021 року не пропущений.

Щодо вимоги ОСОБА_1 стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на її користь моральну шкоду в сумі 10000,00 грн зазначила, що у даному випадку ОСОБА_3 не звільнена від сплати судового збору у відповідності до положень статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за вимоги про відшкодування моральної шкоди. Зустрічна позовна заява ОСОБА_3 не містить жодних обґрунтувань, які б вказували на порушення зі сторони ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач за зустрічним позовом не надав суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу тому, що йому було завдано моральну шкоду діями ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Отже, ОСОБА_3 не доведено факт порушення її прав, як споживача, а також факт завдання їй моральної шкоди, та наявності причинно-наслідкового зв`язку між завданням шкоди і протиправністю дій ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Щодо розміру моральної шкоди, то вона визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала ОСОБА_4 , характеру втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У питанні про завдану ОСОБА_1 моральної шкоди представниця позивача вважає, що заявлений нею розмір моральної шкоди в сумі 10000,00 гривень є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є не доведеним. Крім того до вимог про стягнення моральної шкоди застосовується загальний строк позовної давності, який з огляду на норми статті 257 ЦК України встановлений тривалістю у три роки. Натомість ОСОБА_1 стверджує у своїй зустрічній позовній заяві, що позивач за первісним позовом порушує її права протягом 19 років. Також вказує, що з урахуванням положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України не є належними та ефективними способами захисту судом цивільних прав та інтересів ОСОБА_1 : 1) визнання заборгованості перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» безпідставною та такою, що підлягає скасуванню; 2) зобов`язання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» видати ОСОБА_1 довідку про відсутність заборгованості; 3) зобов`язання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» припинити нарахування за послуги з постачання теплової енергії по квартирі АДРЕСА_2 . Більше того, предмет спору, правові підстави та обрані позивачем за

зустрічним позовом способи захисту не мають жодного взаємозв`язку, оскільки доцільність їх застосування у такому співвідношенні не доведена.

Посилаючись на зазначені обставини, представниця позивача за первісним позов просить їх позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі (а. с. 62 - 69).

11 квітня 2025 року до суду від представника позивачки за зустрічним позовом - адвоката Казакова О.А. через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив, що у відзиві відповідач зазначає, що факт реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 є підтвердженням того, що позивач є споживачем послуг теплової енергії за зазначеною адресою. Але далі Відповідач в своєму відзиві підтверджує, що з 2006 року в квартирі позивача встановлена індивідуальна система опалення, а отже позивач не є споживачем послуг теплової енергії від централізованої системи теплопостачання. Відповідач вказує, що квартира позивача «…не підпадає під термін неопалювальне приміщення», що позивач і намагається довести, так як опалює свою квартиру з вересня місяця (коли централізоване опалення ще не включають) і до травня (коли централізоване опалення вже давно відключене), так як в квартирі проживає людина похилого віку. За рахунок тепловиділення від опалення квартири Позивача теплова енергія також йде на загальнобудинкові потреби. У вищезазначеному будинку відсутні опалювальні прилади в місцях загального користування, тому теплова енергія на них не використовується. Таким чином у відзиві відповідачем не наведено жодних правових підстав обґрунтованості своїх заперечень та жодного належного і допустимого доказу в їх обґрунтування (а. с. 75 76).

20 травня 2025 року до суду від представниці відповідача за зустрічним позовом - адвоката Титаренко В.Г. через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення, у яких вона зазначила, що до 01.12.2021 у житлових будинках споживачам категорії «Населення» підприємством надавалася послуга з централізованого опалення. У період з 01.01.2000 по 01.08.2010 підприємство проводило нарахування відповідно до тарифів встановлених уповноваженим органом. Нарахування за послугу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води проводилось за нормативами (нормами) споживання відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005. Згідно листа ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» К-1069 від 15.12.2020, що знаходиться в матеріалах справи підприємство повідомило, що за письмовою заявою ОСОБА_1 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснено перевірку фактичного стану системи опалення квартири АДРЕСА_4 , за результатами якого 02.11.2010 складено акт про відключення вказаної квартири від централізованої системи опалення. Так як у під`їзді, в якому знаходиться квартира АДРЕСА_5 , відсутній прилад опалення сходинкової клітини, то нарахування за послугу опалення місць загального користування не проводились. У житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 знаходиться 40 квартир (загальна площа 2027,45 м2, з яких 6 квартир (площа 359,5 м2) оснащено автономним джерелом опалення. Також в будинку знаходиться нежитлове приміщення площею 35,3 м2. В квартирі відповідача з 2010 року встановлена індивідуальна система опалення, що підтверджується актом перевірки системи теплопостачання від 02.11.2010. Згідно пункту 38 постанови Кабінету Міністрів України № 830 споживач, у разі відключення його квартири від мереж централізованого опалення будинку, не звільняється від оплати за послуги з відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та на забезпечення

функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Оскільки квартира АДРЕСА_2 знаходиться у багатоквартирному будинку, на її власника (співвласників) покладено обов`язок нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками (співвласниками) квартир цього будинку. У житловому будинку АДРЕСА_3 , комунальним підприємством надається послуга з постачання теплової енергії. З 01.12.2021 розподіл обсягів спожитої теплової енергії між споживачами у багатоквартирному будинку проводиться відповідно до положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» № 2119-VIII від 22.06.2017 (далі Закон про комерційний облік), Правил № 830 та Методики. Пунктом 6 статті 10 Закону про комерційний облік передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Згідно пункту 14 Правил № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування

витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Відповідно до розділу І Методики загальнобудинкові потреби на опалення витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби (навіть за відсутності приладів опалення на сходових клітинах) визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будинку і складає для 5-поверхової будівлі 25% від загальноспожитого обсягу. У будинку встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії, який обліковує фактично спожиту теплову енергію, використану на опалення приміщень будинку, що підтверджується актом про прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку №1360Ж за адресою: АДРЕСА_3 , згідно якого вузол комерційного обліку теплової енергії прийнято на абонентський облік з 07 жовтня 2020 по 02 жовтня 2024. В подальшому вузол комерційного обліку теплової енергії після проходження повірки взято на абонентський облік з 31 травня 2024 по 15 лютого 2028. Тому обсяги теплової енергії, спожитої на опалення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , визначаються відповідно до показань вузла комерційного обліку. Обсяг спожитої теплової енергії, що припадає на квартиру відповідачів відображено в розрахунку заборгованості, а загальний обсяг спожитої будинком теплової енергії підтверджено належними доказами, а саме архівними даними згідно показань вузла обліку теплової енергії (додаються). Крім того, дані про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ними) теплової енергії за розрахунковий період (місяць) зазначаються виконавцем послуг в особистому кабінеті споживача та/або в рахунках про сплату послуг, які споживачі отримують щомісячно, що передбачено Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 23 від 31.01.2020, яким затверджено Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затверджено основні положення щодо їх формування.

Щодо плати за абонентське обслуговування.

Відповідно до норм пункту 5 статті 13 Закону № 2189-VIIІ, плата за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства: Правил надання послуги з теплопостачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі Правила 830), Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (далі Правила 1182) та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі Методика); плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, в межах граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за абонентське обслуговування з цього часу нараховувалося щомісячно у фіксованому розмірі на один особовий рахунок, незалежно від кількості мешканців у квартирі.

Звертає увагу, що згідно з положенням Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, та Правил № 830, споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з 01.12.2021 щомісяця по квартирі АДРЕСА_2 проводиться нарахування плати за абонентське обслуговування в сумі 29,38 грн/міс., згідно наказу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» №654 від 30.11.2021 про встановлення розміру плати за абонентське обслуговування (а. с. 90 96).

Також 20 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до суду від представниці позивача за первісним позовом - адвоката Титаренко В.Г. надійшла заява про збільшення періоду позовних вимог, у якій вона просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комунальні послуги за період з 01.01.2000 по 01.01.2025 в розмірі 10936,98 грн, індекс інфляції в сумі 1158,49 грн, 3 % річних в сумі 287,03 грн та судовий збір (а. с. 161).

Підготовче провадження закрите ухвалою суду від 27 травня 2025 року, справу призначено до судового розгляду на 16 липня 2025 року.

За клопотанням представника відповідачки судове засідання було відкладене на 12 серпня 2025 року.

У судове засідання 12 серпня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 та її представник Казаков О.А. не з`явилися, від відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов не визнає з підстав, зазначених у відзиві, зустрічний позов підтримує та просить його задовольнити (а. с. 190).

Представниці позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали суду заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, позовні вимоги первісного позову підтримали, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити (а. с. 191, 192).

У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, установлені судом

Судом установлено, що місце проживання відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 зареєстровано по АДРЕСА_1 (а. с. 21).

Позивачем до позову було додано Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 грудня 2021 року (а. с. 6-7), який не містить підпису відповідачки за первісним позовом.

З розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , складеного позивачем, убачається, що станом на грудень 2021 року за указаною адресою нарахована заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у сумі 5883, 57 грн. Станом на грудень 2024 року включно за особовим рахунком № НОМЕР_1 утворилась заборгованість в сумі 10936,98 грн, з яких: 9849,92 грн заборгованість за постачання теплової енергії, 1087,06 грн заборгованість за абонентське обслуговування (а. с. 11). Також згідно наданого розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми боргу за адресою: АДРЕСА_1 , за період з січня по грудень 2024 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 утворилась заборгованість в сумі 287,03 грн (а. с. 12).

Згідно наданого розрахунку інфляційних збитків від простроченої суми боргу за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , за період з січня по грудень 2024 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 утворилась заборгованість в сумі 1158,49 грн.

Відповідно до копії актів прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку теплової енергії вузла комерційного обліку теплової енергії рег. №1360 Ж представником ДП «Полтавастандартметрологія» Миргородським В.А., представником ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сулимкою М.А. в присутності споживача голови ОСББ Бабича М.М. провели технічний огляд вузла комерційного обліку теплової енергії 07 жовтня 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 , повірка проведена 02 жовтня 2020 та 15 лютого 2024 року (а. с. а. с. 98, 99).

З архівних даних показників кількості спожитої теплової енергії вузла комерційного обліку теплової енергії житлового будинку по АДРЕСА_3 за період з 01.11.2021 по 31.03.2025 вбачається, що вузол обліку теплової енергії за указаний період обраховував температуру в подавальному та зворотному напрямках, містяться показники енергії Gcal та об`єм у м3 (а. с. 100 - 146).

Згідно копії наказу генерального директора ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» від 30.11.2021 №654 було встановлено плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента на місяць відповідно до додатку, згідно якого плата за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента (з урахуванням витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку) складає 29,38 грн (а. с., звор. а. с. 147).

Також стороно позивача за первісним позовом було надано копії рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії ОСОБА_1 за період з грудня 2021 року по січень 2025 року (а. с. 148 157).

Стороною відповідача до відзиву на позов та до зустрічного позову було долучено копію витягу з протоколу № 4 від 23.08.2006 року засідання постійно діючої міжвідомчої комісії при виконкомі селищної ради з розгляду питань пов`язаних з відключенням споживачів від мережі ЦО і ГВП, згідно якого було розглянуто заяву ОСОБА_7 та було надано дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_2 від мереж ЦО і ГВП (а. с. 32, 38).

Відповідно до копії Акту про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 28 вересня 2006 року, складеного представником власника будинку ОСОБА_8 , КП «Житловий фонд», представником виконавця послуг з ЦО і ГВП МОрдик Є.В., «Полтаватеплоенерго» та власником квартири ОСОБА_1 , які підтверджували відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП будинку за адресою: АДРЕСА_6 . Відключення виконано шляхом видимого розриву заварюванням приєднань радіаторів 4 шт., заварюванням стояків шт (а. с. 33, 40).

Також до зустрічного позову представником позивачки адвокатом Казаковим О.А. було долучено:

копію позовної заяви ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 2391,10 грн (а. с. 41);

копію листа ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Казаковій Т.А. від 22.10.2020 №29-17/22-1214/14-0 про необхідність погасити заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 5762,74 грн (а. с. 42);

копія рахунку на оплату інфляційних втрат, 3% річних та судових витрат від 23.10.2020 у сумі 2110,44 (а. с. 43);

лист ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Казаковій Т.А. від 15 грудня 2020 року №К-1069, відповідно до якого станом на 01 грудня 2010 року по особовому рахунку, відкритому за адресою: АДРЕСА_1 , рахувалася заборгованість за спожиті послуги в сумі 5762,74 грн. У зв`язку з цим ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» просить вжити заходів щодо погашення заборгованості (а. с. 44);

лист відповідь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на звернення ОСОБА_1 від 26.05.2022 з проведеним розрахунком нарахувань за березень 2022 року по квартирі АДРЕСА_4 , що становила 251,01 грн. Указано, що станом на 01 травня 2022 року сума заборгованості за цією адресою становить 6846,35 грн (а. с. 45);

лист ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» споживачу за адресою: АДРЕСА_7 , про те що за указаною адресою обліковується заборгованість за спожиті послуги у сумі 10936,98 грн (а. с. 46).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

За приписами пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22.

Положенням статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулювалися (на час відключення відповідача від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення) «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 № 630 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відтак, пункт 28 Правил є спеціальною нормою, яка регулює порядок розрахунку споживачами, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, за послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку.

Суд зазначає, що відповідачці було проведено нарахування за опалення місць загального користування.

Підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. У будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, належний температурний режим вище 0° C підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку.

Оскільки житло відповідачки знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами.

Висновок суду базується на висновках Верховного Суду, висловлених у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 357/4664/16-ц.

Крім того суд зазначає, що відповідно до пункту 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 серпня 2019 року № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі Методика).

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ Методики загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Згідно пункту 12 розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень у будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) незалежно від обсягу спожитої гарячої води у кожному розрахунковому періоді в опалювальний та міжопалювальний період пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень (пункт 8 розділу V Методики).

Як було установлено судом та не оспорюється стороною відповідачки квартиру відповідачки за первісним позовом було відключено від мережі централізованого опалення.

З огляду на вищевказані положення законодавства, для квартир з індивідуальним опаленням нарахування витрат на теплову енергію здійснюється за транзитні ділянки трубопроводів та за загальнобудинкові потреби (забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення).

Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18 вказав, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

З цих підстав суд не приймає викладені у відзиві на первісний позов заперечення сторони відповідача про відсутність отриманих послуг з централізованого опалення у місцях загального користування та обов`язку їх оплачувати, оскільки відповідне нарахування плати проводиться за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, які розподіляються рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення.

З огляду на вищезазначені обставини, суд уважає, що позивачем нарахування за послугу з постачання теплової енергії здійснювалося у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо плати за абонентське обслуговування суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Щодо плати за абонентське обслуговування суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Так само положенням пункту 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, установлено, що плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.

Згідно з положенням пункту 38 цих Правил споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Судом установлено, що починаючи з грудня 2021 року відповідачці за первісним позовом щомісяця по квартирі АДРЕСА_2 проводилося нарахування плати за абонентське обслуговування в сумі 29,38 грн, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості (а. с. 164 167).

Дана сума визначена наказом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» №654 від 30.11.2021 «Про встановлення розміру плати за абонентське обслуговування» (а. с. 147).

Ураховуючи вищенаведене, вимога первісного позивача у частині стягнення заборгованості за абонентське обслуговування також є правомірною та підлягає до задоволення.

Проте стороною відповідачки було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 зазначила, що виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Ураховуючи, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості послуги з постачання теплової енергії, то у даному випадку слід застосувати наслідки спливу позовної давності.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 09 листопада 2017 року № № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (частина 1 статті 9 Закону).

Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором (пункт 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Отже, враховуючи пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину в межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові 26 лютого 2025 року у справі № 754/4237/22.

У постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року, прийнятій у справі № 679/1136/21 та від 20 квітня 2023 року, прийнятій у справі №728/1765/21 зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Окрім того у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Воєнний стан триває і на даний час.

У свою чергу позивач за первісним позовом звернувся до суду 19 лютого 2025 року.

У заяві про збільшення періоду позовних вимог представниця позивача ОСОБА_5 визначила період з 01.01.2000 по 01.01.2025.

Таким чином, строк позовної давності сплив відносно платежів, які мала здійснити відповідачка, за період з 01.01.2013 по 01.04.2017.

Згідно розрахунку заборгованості, доданого до заяви про збільшення періоду позовних вимог, станом на 01.04.2017 сума заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії становила 5762,74 грн.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України).

З огляду на викладене та враховуючи те, що факту переривання перебігу позовної давності судом установлено не було, сума заборгованості за надані послуги ОСОБА_1 5762,74 грн до стягнення не підлягає, оскільки вимоги про її стягнення подані за межами позовної давності.

Однак інша частина заборгованості у сумі 5174,24 грн, яка виникла з грудня 2021 року по грудень 2024 року, тобто в межах позовної давності, підлягає до стягнення з відповідачки ОСОБА_1 .

Крім цього позивачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заявлено вимогу про стягнення трьох процентів та інфляційних втрат за період з січня 2024 року по грудень 2024 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

У разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17).

Тобто на дані правовідносини також поширюється норма статті 625 ЦК України, а тому позивач має законне право на стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних.

При розрахунку трьох процентів річних суд, ураховуючи положення пункту 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, зазначає, що початок періоду прострочення за кожним щомісячним платежем припадає на 1 число кожного наступного місяця за місяцем, у якому має здійснюватися оплата послуги.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення (постанова Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 161/11703/22).

Таким чином розрахунок трьох процентів річних здійснюється судом щомісячно таким чином:

заборгованість станом на січень 2024 року становила 3483,96 грн, кількість днів прострочення - 31 (01.03.2024 31.03.2024), отже три проценти річних за січень 2024 року становить 8,87 грн (3483,96 х 3 х 31 : 365 :100);

заборгованість станом на лютий 2024 року становила 3876,67 грн, кількість днів прострочення - 30 (01.04.2024 30.04.2024), отже три проценти річних за лютий 2024 року становить 9,56 грн (3876,67 х 3 х 30 : 365 :100);

заборгованість станом на березень 2024 року становила 4 141,41 грн, кількість днів прострочення - 31 (01.05.2024 31.05.2024), отже три проценти річних за березень 2024 року становить 10,55 грн (4 141,41 х 3 х 31 : 365 :100);

заборгованість станом на квітень 2024 року становила 4 389,16 грн, кількість днів прострочення - 30 (01.06.2024 30.06.2024), отже три проценти річних за квітень 2024 року становить 10,82 грн (4 389,16 х 3 х 30 : 365 :100);

заборгованість станом на травень 2024 року становила 4 418,54 грн, кількість днів прострочення - 31 (01.07.2024 31.07.2024), отже три проценти річних за травень 2024 року становить 11,25 грн (4 418,54 х 3 х 31 : 365 :100);

заборгованість станом на червень 2024 року становила 4 447,92 грн, кількість днів прострочення - 31 (01.08.2024 31.08.2024), отже три проценти річних за червень 2024 року становить 11,33 грн (4 447,92 х 3 х 31 : 365 :100);

заборгованість станом на липень 2024 року становила 4 477,30 грн, кількість днів прострочення - 30 (01.09.2024 30.09.2024), отже три проценти річних за липень 2024 року становить 11,04 грн (4 477,30 х 3 х 30 : 365 :100);

заборгованість станом на серпень 2024 року становила 4 506,68 грн, кількість днів прострочення - 31 (01.10.2024 31.10.2024), отже три проценти річних за серпень 2024 року становить 11,48 грн (4 506,68 х 3 х 31 : 365 :100);

заборгованість станом на вересень 2024 року становила 4 536,06 грн, кількість днів прострочення - 30 (01.11.2024 30.11.2024), отже три проценти річних за вересень 2024 року становить 11,18 грн (4 536,06 х 3 х 30 : 365 :100);

заборгованість станом на жовтень 2024 року становила 4 565,44 грн, кількість днів прострочення - 31 (01.12.2024 31.12.2024), отже три проценти річних за жовтень 2024 року становить 11,63 грн (4 565,44 х 3 х 31 : 365 :100).

Ураховуючи, що початок періодів прострочення платежів за листопад та грудень 2024 року припадає на 01 січня та 01 лютого 2025 року відповідно та те, що позивачем розрахунок трьох процентів річних було здійснено в межах 2024 року, то судом розрахунок трьох процентів річних за листопад та грудень 2024 року не здійснюється.

Таким чином загальна сума трьох процентів річних за 2024 рік становить 107,71 грн.

Щодо розрахунку інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Так, позивачем до позову було подано розрахунок інфляційних збитків від простроченої суми боргу за період з січня 2024 року по грудень 2024 року. Тому саме за цей період судом здійснюється розрахунок інфляційних втрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 вказано: «оскільки індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, то якщо сума боргу сплачується з 16 до останнього дня місяця включно, розрахунок інфляційних втрат починається з наступного за цим місяцем і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 916/1883/16 (пункт 43), від 8 травня 2019 року у справі № 904/2156/18, від 20 вересня 2019 року у справі № 904/4342/18 (пункт 46), від 14 січня 2020 року у справі № 924/532/19 (пункт 23), від 29 квітня 2020 року у справі № 910/1193/19 (пункт 5.2.8), від 18 червня 2020 року у справі № 904/3491/19 (пункт 9.11)). З огляду на вказане інфляційні втрати за прострочення оплати за послуги, надані, наприклад, у травні 2016 року, які мали бути оплачені до 20 червня 2016 року включно, слід розраховувати, з липня 2016 року».

Ураховуючи викладене та положення пункту 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, інфляційні втрати за січень 2024 року слід розраховувати з березня 2024 року, за лютий 2024 року з квітня 2024 року і так далі.

Сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції - сума боргу.

За офіційними даними Державної служби статистики України індекс інфляції за березень 2024 року становив 100,5 % , квітень 2024 року 100,2 %, травень 100,6 %, червень 102,2%, липень 2024 року 100,0%, серпень 2024 року 100,6%, вересень 2024 року - 101,5%, жовтень - 101,8%, листопад 2024 року 101,9%, грудень 2024 року 101,4%.

Тому відповідно до установленого судом розміру заборгованості, на який слід нарахувати інфляційні втрати за період з січня 2024 року до жовтня 2024 року, сума таких втрат становить: за прострочення оплати послуг за січень 2024 року - 17,42 грн, лютий 2024 року 7,75 грн, березень 2024 року 24,85 грн, квітень 2024 року 96,56 грн, травень 2024 року 0 грн, червень 2024 року 26,69 грн, липень 2024 року 67,16 грн, серпень 2024 року 81,12 грн, вересень 2024 року 86,19 грн, жовтень 2024 року 63,92 грн, а всього 471,66 грн.

Однак ураховуючи принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі нарахованих позивачем щомісячних сум інфляційних втрат, а тому до стягнення за січень 2024 року підлягає - 17,42 грн, лютий 2024 року 7,75 грн, березень 2024 року 24,85 грн, квітень 2024 року 19,81 грн, травень 2024 року 0 грн, червень 2024 року 26,69 грн, липень 2024 року 0,00 грн, серпень 2024 року 61,44 грн, вересень 2024 року 86,19 грн, жовтень 2024 року 63,92 грн, а всього 308,07 грн.

Інфляційні втрати за оплату послуг, наданих у листопаді та грудні 2024 року не виникли у періоді, який позивач зазначив у його розрахунку.

Таким чином загальна сума заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за надані послуги з постачання теплової енергії становить 5590,02 грн, з яких: 5174,24 грн заборгованість за надані послуги, 107,71 грн три проценти річних та 308,07 грн інфляційні втрати.

У зв`язку з цим позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» слід задовольнити частково.

У зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», то у задоволенні позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки задоволення первісного позову повністю виключає задоволення зустрічної позовної заяви, а твердження відповідачки про порушення її прав як споживача було спростоване наявними у справі доказами.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З платіжних інструкцій № від 12 грудня 2024 року та № 122606705 від 14 лютого 2025 року установлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн (а. с. а. с. 1, 2).

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 5590,02 грн, тобто 45,14 % від суми позову, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1366,84 грн.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 від сплати судового збору була звільненена на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки у задоволенні зустрічного позову судом відмовлено, то судові втрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, та керуючись статтями 10, 11, 12, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 5590 (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 02 копійки, з яких: 5174,24 грн - заборгованість по оплаті послуг з постачання теплової енергії, 107,71 грн три проценти річних та 308,07 грн інфляційні втрати.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»судовий збір в розмірі 1366 гривень 84 копійки.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Казаков Олег Анатолійович, до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання заборгованості безпідставною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників судового процесу:

Позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місцезнаходження: вул. Польська, 2а, м. Полтава, 36008, ІКЮО в .

Представниця позивача Сотник Ірина Леонідівна, адреса: вул. Польська, 2а, м. Полтава, 36008, РНОКПП НОМЕР_2 .

Представниця позивача Титаренко Вікторія Григорівна, адреса: вул. Польська, 2а, м. Полтава, 36008, РНОКПП НОМЕР_3 .

Представниця позивача ОСОБА_6 , адреса: вул. Польська, 2а, м. Полтава, 36008, РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачка ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Представник відповідачки ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_9 , РНОКПП - НОМЕР_6 .

Суддя Ю.В. Зіненко