Справа № 289/756/25
Номер провадження 2/289/663/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11.08.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Мельника О.В., за участі секретаря судового засідання Писаренко К.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу: за позовною заявою ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 24 січня 1998 року Радомишльським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено актовий запис № 4.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей повнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На час звернення до суду спільний побут та господарство сторони не ведуть, останній час разом не проживають. Сім`я фактично розпалась, а тому виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. У зв`язку із чим, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 .

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду надала заяву про розгляд вказаної справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у передбачений законом спосіб, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов про розірвання шлюбу з відповідними доказами до нього не подав, заяв та клопотань не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 січня 1998 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 24 січня 1998 року виданого Радомишльським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, про що зроблено актовий запис № 4. Після реєстрації шлюбу позивачці надано прізвище ОСОБА_8 .

За час спільного проживання сторони мають спільних дітей повнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06 серпня 2009 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області, про що зроблено актовий запис №113 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 17 лютого 2015 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радомишльського районного управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено актовий запис №21.

На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства.

У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а від так, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України.

За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із положеннями п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтуєтьсяна вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Щодо заявленої вимоги про залишення для подальшого проживання дитини разом із позивачем суд зазначає, що у відповідності до ст.. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Стаття 161 СК України передбачає, що у разі якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дітей, та з урахуванням положень п. 33 Постанови КМУ від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», дана вимога є передчасною і задоволенню не підлягає.

На цьому зокрема наголошує ВС у своїй постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 339/143/20, провадження № 61-6809св21.

Згідно поданого клопотання позивача, судові витрати вважати фактично понесеними.

Керуючись ст.4, 23, 81, 82, 247, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. 24, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований Радомишльським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, про що зроблено актовий запис № 4 від 24 січня 1998 року.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК