Провадження № 2/161/4093/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання права власності в порядку спадкування та стягнення пенсійних виплат,

В С Т А Н О В И В:

10.06.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 року по справі №140/2098/22, було зобов`язано ГУПФ у Волинській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 за період з 01.12.2019 по 31.05.2022 рр. та виплатити пенсію відповідно до ст.ст. 43, 46 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на підставі Довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Волинській області» про розмір грошового забезпечення від 20 грудня 2021 року №33/23-2163д із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії. Також, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року було зобов`язано ГУПФ у Волинській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 за період 01.11.2022 по 31.07.2023 з 10.11.2022 року та виплатити підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб. Вищевказані судові рішення набрали законної сили. Невиплачений борг пенсіонеру за рішеннями суду складає 228797,48 грн. 48. Позивач вказує, що вона прийняла спадщину шляхом зверненням із заявою до Маневицької державної нотаріальної контори, оскільки є спадкодавцем першої черги після смерті чоловіка - ОСОБА_2 , інші першої черги спадкоємці діти спадкодавця відмовились від спадкового майна на її користь. ГУ ПФУ у Волинській області на неодноразові запити нотаріуса не надало інформації щодо грошових сум, які підлягали виплаті ОСОБА_2 , в зв`язку з чим державним нотаріусом Сахнік О.О. було винесено постанову № 520/02-31 від 15.05.2025 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій із зазначенням інформації щодо її оскарження. Фактично їй, як спадкоємиці, відповідачем відмовлено у виплаті нарахованої за життя її чоловіка-пенсіонера суми пенсії, які спадкодавцю за життя не були виплачені. Просить суд стягнути з ГУ ПФУ у Волинській області на її користь неодержану за життя спадкодавця пенсію у загальному розмірі 228797,48 грн., яка складається з: 185628, 08 грн - заборгованості за рішенням Волинського окружного адміністративного суду по справі 140/2098/22 від 04.04.2022 року; 43169,40 грн. - заборгованості за рішенням Волинського окружного адміністративного суду по справі 140/9066/23 від 26.05.2023 року в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також витрати по оплаті судового збору.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

26.06.2025 року відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що cтаном на 01.06.2025 року до ГУ ПФУ у Волинській області надійшло 55723 судових рішень у справах про пенсійне забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Відтак, заборгованість з виплат за рішеннями судів існує з об`єктивних причин (відсутність в достатній кількості асигнувань з Державного бюджету України) та її погашення не залежить від управлінських рішень посадових осіб ГУ ПФУ у Волинській області Ураховуючи вищезазначене, відсутні підстави для стягнення невиплачених коштів в порядку спадкування. Враховуючи наведене, просить закрити провадження (а.с. 40-42).

Позивачка судове засідання не з`явилась, від неї до суду, засобами поштового зв`язку, надійшла заява з проханням розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити (а.с. 47).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки матеріали справи містять достатні докази, що свідчать про правовідносини сторін.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року у справі №140/9066/23 було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_2 з 10.11.2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб.

Крім того, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 року у справі № 140/2098/22 було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_2 з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.ст. 43, 46 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень КМУ від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на підставі Довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Волинській області» про розмір грошового забезпечення від 20 грудня 2021 року №33/23-2163д із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Вищевказані судові рішення набрали законної сили та є чинними.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21.08.2023 року (а.с. 7).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , спадщину прийняла шляхом подання заяви до нотаріальної контори, інші спадкоємці діти спадкодавця відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки.

Як вбачається із довідки Державного нотаріуса Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 1162/01-16 до складу спадкоємців померлого ОСОБА_2 входить позивачка ОСОБА_1 , як його дружина.

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області Сахнік О.О. зазначає, що спадкове майно ОСОБА_1 прийняла, але ГУ ПФУ у Волинській області на неодноразові запити нотаріуса не надало інформації щодо грошових сум, які підлягали виплаті відповідно до рішень Волинського окружного адміністративного суду.

Відтак, суд вважає доведеним, що позивачу ОСОБА_1 , як спадкоємцю померлого ОСОБА_2 , фактично відмовлено у виплаті нарахованої за життя її чоловіка-пенсіонера суми пенсії, які спадкодавцю за життя не були виплачені.

Згідно із положеннями ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 вказаного Закону, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами 2, 3 ст. 61 Закону визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 61 Закону № 2262-ХІІ також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення ч.ч. 2, 3 ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.09.2020 року у справі № 428/6685/19, від 30.01.2024 року у справі № 420/8604/21.

Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.02.2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (ч. ч. 2, 4, 7 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

Відтак, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 ,як його спадкоємиці, перейшло право на отримання нарахованої померлому доплати до пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.05.2022 року складає 185628, 08 грн. та за період 01.11.2022 по 31.07.2025 року складає 43169, 40 грн.

Згідно ч.1 ст. 91 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не отриманої спадкодавцем за життя суми пенсії. Вказані вимоги є майновими, а також стосуються правовідносин, які виникають із реалізації права на спадщину.

Відтак, даний спір підлягає розгляду саме за правилами цивільного судочинства, а клопотання про належність спору до юрисдикції адміністративного суду є необґрунтованими.

Вказані висновки відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 27.03.2019 року у справі № 286/3516/16-ц, від 03.04.2019 року у справі № 808/1346/18, від 26.06.2019 року у справі № 284/252/17, від 04.09.2019 року у справі № 750/7865/18.

З огляду на наведене, заперечення ГУ ПФУ у Волинській обл. з приводу обґрунтованості заявлених позовних вимог, які викладені у відзиві на позовну заяву не ґрунтується на вимогах закону, а відтак суд не приймає їх до уваги.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що приватний нотаріус зверталася із запитом до управління Пенсійного фонду України щодо наявності залишку невиплачених пенсій для оформлення спадщини. Однак, у відповіді на запит Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області не зазначило сум нарахованих та невиплачених коштів, що позбавило нотаріуса можливості оформлення спадкових прав на ці кошти.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна даного позову становить 228797 грн. 48 коп., тобто при зверненні до суду з даним позовом позивачка мала б сплатити судовий збір в розмірі 2287 грн.97 коп.

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 має пільги, передбачені ст. 20 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому остання від сплати судового збору звільнена на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Таким чином судові втрати по сплаті судового збору в сумі 2287 грн. 97 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1223, 1227, 1261, 1269, 1270 ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання права власності в порядку спадкування та стягнення пенсійних виплат задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 228797 (двісті двадцять вісім тисяч сімсот дев`яносто сім) грн 48 коп., яка складається з: 185626 грн 08 коп. - заборгованості за рішенням Волинського окружного адміністративного суду по справі № 140/2098/22 від 04.04.2022 року; 43169 грн. 40 коп. - заборгованості за рішенням Волинського окружного адміністративного суду по справі №140/9066/23 від 26.05.2023 року.

Стягнути з Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2287 (дві тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 97 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, адреса місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, Київський Майдан, 6, .

Повний текст рішення складений 14 серпня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М.Рудська