Єдиний унікальний номер судової справи 485/1132/21
Провадження № 22-ц/812/1446/25
У Х В А Л А

11 серпня 2025 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі головуючого судді Серебрякової Т.В. та суддів Коломієць В.В., Самчишиної Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2025 року, ухваленого у цивільній справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частини житлового будинку та земельної ділянки в натурі

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частини житлового будинку та земельних ділянок в натурі, -

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частини житлового будинку та земельної ділянки в натурі задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частини житлового будинку та земельних ділянок в натурі задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, 07 липня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Оскільки, апеляційна скарга подана з пропуском встановленого законом строку на її подання, позивачем одночасно подано заяву, в якій міститься клопотання про поновлення вказаного процесуального строку.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09 липня 2025 року витребувано матеріали справи з районного суду. 14 липня 2025 року матеріали справи надійшли до апеляційного суду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 липня 2025 року підстави, наведені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2025 року визнано неповажними, та надано строк для подання до апеляційного суду нової заяви про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску.

Ухвала мотивована тим, що посилання позивача на те, що наведені позивачем підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, а саме: відсутність в нього вільного часу, не є поважними, носять суб`єктивний характер, не пов`язані із діями чи бездіяльністю суду, не вказують на наявність об`єктивних обставин, які б унеможливлювали подання апеляційної скарги в межах передбаченого законом строку на апеляційне оскарження рішення, а тому не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

22 липня 2025 року від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Миколаївського апеляційного суду від 16 липня 2025 року надійшла заява, в якій позивач, окрім підстав, які вже були визнанні вищевказаною ухвалою суду неповажними (зайнятість у навчальному процесі та хвороба матері), посилається також на те, що він сам хворів, проходив тривале лікування, а тому не мав можливості займатися апеляційним оскарженням рішення суду.

За правилами ч.ч.1,2 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За правилами ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вже було встановлено апеляційним судом, оскаржуване рішення ухвалено 14 березня 2025 року, та цього ж дня складено його повний текст. За такого, строк на апеляційне оскарження спливав 14 квітня 2025 року. Копію повного тексту рішення ОСОБА_1 отримав 17 березня 2025 року, що підтверджується відповідною розпискою (том 3 а.с.19).

Так, у новій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 як на поважність пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, посилається на те, що після постановлення судом оскаржуваного рішення він переніс емоціональне навантаження, що одразу відобразилось на його стані здоров`я та ще більше загострилось хронічне захворювання, у зв`язку із чим він був змушений звернутись за медичною допомогою до лікаря за призначенням інтенсивного лікування. Крім того, 18 березня 2025 року він отримав травму, у зв`язку із чим пересувався за допомогою палиці та мав значні болі. В подальшому 02 травня 2025 року лікар підтвердив діагноз.

У зв`язку із вказаними обставинами, як зазначає позивач, він не мав можливості займатись оскарженням рішенням суду.

Разом з тим, і за вказаних обставин апеляційний суд позбавлений можливості відкрити апеляційне провадження у справі з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та N 35548/06, §34, від 21 грудня 2010 року).

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасник процесу зобов`язаний добросовісно користуватись своїми процесуальними правами (частина 1 статті 44 ЦПК України).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Таким чином, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Тобто, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, колегія суддів вважає, шо зазначенні у заяві, яка надійшла до Миколаївського апеляційного суду 22 липня 2025 року, підстави на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2025 року, не вказують на наявність об`єктивних та непереборних обставин, які б унеможливлювали подання апеляційної скарги в межах передбаченого законом строку на апеляційне оскарження рішення.

Доводи позивача, щодо проходження ним курсу лікування не свідчать про фізичну неможливість у межах встановленого строку оскаржити рішення суду.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, після ухвалення оскаржуваного рішення та отримання його копії, в межах строку на апеляційне оскарження рішення суду, позивач ОСОБА_1 особисто з`являвся до суду першої інстанції 20 березня 2025 року та 04 квітня 2025 року задля отримання копій судових рішень, а також приймав участь в судовому засіданні 28 березня 2025 року під час розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі.

На думку апеляційного суду вказані обставини у своїй сукупності спростовують доводи позивача про неможливість вчинення ним дій щодо оскарження рішення суду, у зв`язку із погіршенням стану його здоров`я та отриманою травмою.

Також позивач не був позбавлений можливості скористатися допомогою адвоката.

Інші підстави, на які посилається позивач у даній заяві вже були визнанні неповажними ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 липня 2025 року, а тому апеляційний суд не надає їм повторної оцінки.

Відповідно до положень ч.4 ст.357 ЦПК України, якщо особою, що подала апеляційну скаргу, не буде подано заяву про поновлення строку у визначені судом терміни або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки, причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2025 року, наведені позивачем в заяві від 22 липня 2025 року визнано неповажними, зазначене є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, відповідно до ст.358 ЦПК України.

Керуючись ст.358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Підстави, наведені ОСОБА_1 у заяві від 22 липня 2025 року про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2025 року, визнати неповажними.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2025 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частини житлового будинку та земельної ділянки в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частини житлового будинку та земельних ділянок в натурі.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: В.В. Коломієць

Н.В. Самчишина