Справа № 502/1334/25
УХВАЛА

07 серпня 2025 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М. В.,

розглянувши заяву

ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

11.07.2025 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 , подана його представником - адвокатом Хижняк Анастасією Володимирівною, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту утримання неповнолітніх дітей.

Вирішуючи питання про прийняття даної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідно до ст. 187 ЦПК України, приходжу до наступного висновку.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, але він не є вичерпним.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме: якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту утримання дітей заявнику необхідне для забезпечення останньому реалізації права на відстрочку. Отже, цей факт аж ніяк не пов`язаний з реалізацією цивільних прав та обов`язків заявника в сімейних правовідносинах. При цьому, до участі у справі жодним чином не залучено Міністерство оборони України в особі відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовий комісаріат).

Обов`язок щодо проходження військової служби є конституційним обов`язком громадянина України.

Згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, жінки та чоловіки на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Однак зазначена підстава не підтверджується шляхом визнання факту утримання дітей в судовому порядку в окремому провадженні. Така підстава має місце, коли батьківство чи материнство підтверджено відповідним свідоцтвом про народження дитини.

У справах про встановлення судом фактів, ключовим є те, що саме конкретний факт має юридичне значення, а мета його встановлення тут має другорядне значення. Але і факт, і мета його встановлення мають випливати з однієї сфери правовідносин. Тобто, не будь-який факт підлягає встановленню лише тому, що такий випадково наявний у заявника і підходить йому для якоїсь його мети, яку собі ставить заявник.

Разом з тим, встановлення судом самого факту утримання особою дитини, батьком якої він не є, не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати факт перебування на утриманні чоловіка дітей його дружини від попереднього шлюбу.

Такому факту надається оцінка в рішенні суду виключно в разі вирішення питання щодо усиновлення, і в таких справах цей факт є беззаперечним (окремому встановленню в судовому порядку не підлягає).

У даному випадку очевидно, що ОСОБА_1 не має метою вирішення питання в сфері сімейних правовідносин. Його метою є - реалізація права на відстрочку.

Таким чином, заява про встановлення факту перебування на утриманні заявника трьох неповнолітніх дітей, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження як окремий факт, який повинен встановлюватись судами.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право (пункти 87-88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, провадження № 14-132цс23).

Відповідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження по даній справі необхідно відмовити, роз`яснивши заявнику його право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. 186, 258-260, 315, 353-355 ЦПК України, ст. 15, 155, 157, 164 СК України суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження не перешкоджає звернутися до суду за захистом порушеного права у порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан