Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2068/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі - головуючий суддя Кашуба А.В., секретар судового засідання Чернянчук К.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виноградівської міської ради Закарпатської області, про визнання права власності, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора,

В С Т А Н О В И В :

18.04.2025 позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

25.04.2025 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог разом із позовною заявою у новій редакції.

Просить суд визнати за ним право власності, набуте в порядку спадкування, на

житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

- право на земельну частку (пай), за Сертифікатом серії РН №166729, який був виданий ОСОБА_3 , як члену КСГП «імені Ватутіна» на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації від 27.03.1997 року №138 на земельну ділянку площею 0.71 умовних кадастрових гектарів та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за номером 17837.

- право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,15га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;у тому числі право на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та, право на реєстрацію в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно - права власності на ці земельні ділянки.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Останнє місце проживання АДРЕСА_1 . На день смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок, право на земельну частку пай (належне батьку на підставі Сертифікату), право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,15 га (передана батьку за життя рішенням органу місцевого самоврядування). Спадкодавець заповіту не залишив. На день відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживав позивач та дружина спадкодавця ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_5 не проживав та не був зареєстрований разом зі спадкодавцем. ОСОБА_4 , дружина спадкодавця, прийняла спадщину, не відмовилася від неї, однак не оформила спадщину.

ОСОБА_4 померла. Заповіт не залишила.

Державний нотаріус пояснила, що оформити спадщину батька та матері у нотаріальному порядку неможливо, бо відсутні правовстановлюючі документи на майно. Правовстановлюючі документи на будинок не виготовлено. Такий рахується за батьком - ОСОБА_3 на підставі записів погосподарської книги.

Оскільки можливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку відсутня через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно спадкоємець звернувся до суду за визнанням набутого права.

Відзив не подано.

На судовий запит Виноградівська державна нотаріальна контора надала суду інформацію про те, що Спадкові справи після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заводилися.

Позивач у позовній заяві клопотав про розгляд справи без його участі.

Відповідач Виноградівська міська рада подала письмову заяву, у якій просить розглядати справу без участі її представника.

Відповідач ОСОБА_2 подав письмову заяву, у якій просив розглядати справу без його участі. Заявив, що отримав копію позову із додатками, ознайомлений із їх змістом, визнає позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову.

Судовий розгляд справи проведено без участі учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши подані письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вирішив наступне.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку, що правовідносини, що виникли, врегульовані ЦК України (2003 р.).

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Боржавське Виноградівського району Закарпатської області помер ОСОБА_3 , батько позивача та відповідача. Згідно довідок, виданих Виноградівською міською радою від 08.07.2024, на день смерті ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 . Разом із ним проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_4 , та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29,30).

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_7 , ввійшло таке майно:

Житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , 1966 року побудови. Правовстановлюючі документи на цей будинок не оформлені, що підтверджено довідкою КП Виноградівське РБТІ від 27.03.2025 №341. Проте, будинок згідно запису у погосподарській книзі №3, особовий рахунок № НОМЕР_1 , рахується за ОСОБА_3 . (а.с.31). Будинок про інвентаризовано, 05.08.2024 виготовлено технічний паспорт.

Право на земельну частку (пай) члена КСГП «ім..Ватутіна», посвідчене Сертифікатом серії НОМЕР_2 площею 0,71 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрованим у книзі реєстрації за номером 17837, виданим на підставі розпорядження Виноградівської РДА №138 від 27.03.1997.

Право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,15 га за адресою АДРЕСА_1 , для ведення особистих підсобних господарств, яка передана у приватну власність безплатно ОСОБА_3 на підставі Рішення тринадцятої сесії двадцять першого скликання Боржавської сільської ради народних депутатів Виноградівського району Закарпатської області від 01.04.1994 року(а.с.41).

Зі слів позивача, ОСОБА_6 за життя не отримав Державний акт про право приватної власності на цю земельну ділянку, а Сертифікат про право на земельну частку (пай) втрачено.

Суд встановив, що після смерті ОСОБА_8 справа жодним нотаріусом не заводилася. Ніхто не звертався до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Тому, вважаються такими, що прийняли спадщину син та дружина спадкодавця, які проживали разом із ним постійно на день відкриття спадщини: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Вважається, що вони прийняли спадщину у рівних частках, тобто по одну другу частку кожен.

Спадкоємці, що прийняли спадщину ОСОБА_7 , не оформили спадщину не отримали свідоцтва про право на спадщину.

Відповідач ОСОБА_5 не прийняв спадщину батька.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , мати позивача та відповідача. Заповіту не залишала. Відкрилася спадщина за законом.

Згідно довідок, виданих Виноградівською міською радою від 08.07.2024, на день смерті ОСОБА_9 була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . Разом із нею проживав та був зареєстрований син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд констатує, що до складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_10 , ввійшло майно, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 . Це одна друга частка з усієї спадкової маси спадщини ОСОБА_7 .

Суд пересвідчився, що ніхто не звертався із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_10 до нотаріуса. Тому, вважається таким, що прийняв спадщину, - син спадкодавиці ОСОБА_1 . Він є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину матері. Відповідач ОСОБА_5 спадщину матері не прийняв.

У підсумку, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем до спадщини його батьків: ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , успадкував в цілому майно, що ввійшло до складу їх спадщини:

Житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , 1966 року побудови. Правовстановлюючі документи на цей будинок не оформлені, що підтверджено довідкою КП Виноградівське РБТІ від 27.03.2025 №341. Проте, будинок згідно запису у погосподарській книзі №3, особовий рахунок № НОМЕР_1 , рахується за ОСОБА_3 . (а.с.31). Будинок про інвентаризовано, 05.08.2024 виготовлено технічний паспорт.

Право на земельну частку (пай) члена КСГП «ім..Ватутіна», посвідчене Сертифікатом серії НОМЕР_2 площею 0,71 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрованим у книзі реєстрації за номером 17837, виданим на підставі розпорядження Виноградівської РДА №138 від 27.03.1997.

Право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,15 га за адресою АДРЕСА_1 , для ведення особистих підсобних господарств, яка передана у приватну власність безплатно ОСОБА_3 на підставі Рішення тринадцятої сесії двадцять першого скликання Боржавської сільської ради народних депутатів Виноградівського району Закарпатської області від 01.04.1994 року(а.с.41).

Суд констатує, що усі повідомлені позивачем обставини підтверджені письмовими доказами, які є належними, допустимими, а у своїй сукупності достатніми для підтвердження існування обставин, на які позивач посилається як на обґрунтування вимог позову. У суду не виникло сумнівів у достовірності цих доказів.

Щодо вимоги про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, суд встановив, що ОСОБА_11 Рішенням Боржавської сільської ради від 1994 року передано у приватну власність безоплатно земельну ділянку площею 0,15 га.

Відповідно до ст.ст.22, 23 ЗК України від 1990 року, право власності на землю виникає після встановлення меж земельної ділянки в натурі та одержання документи, що посвідчує це право Державного акта. Позивач стверджує, що його батько не оформив Державний акт на землю.

Відповідно до положень ст.125 ЗК України, чинного на даний час, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Позивач стверджує, що право спадкодавця на одержану на підставі рішення сільської ради земельну ділянку не зареєстроване.

Суд констатує, що судова практика у подібних правовідносинах є сталою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, не отримав Державний акт про право власності на земельну ділянку, не зареєстрував право власності у Державному реєстрі речових прав, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення процедури приватизації.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не оформив на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, та відповідних їм норм цивільного законодавства суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих доказів, які оцінені судом як належні, допустимі, достовірність яких не викликала у суду сумнівів, та сукупність яких є достатньою, - вирішив, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , набуті шляхом успадкування право власності на таке майно та такі права:

- житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 ;

- право на земельну частку (пай) площею 0.71 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСГП «ім. Ватутіна», посвідчене Сертифікатом серії НОМЕР_2 , який був виданий ОСОБА_3 , члену КСГП «ім. Ватутіна» на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації від 27.03.1997 року №138 на земельну ділянку площею та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за номером 17837;

- право на завершення процедури приватизації, у тому числі право на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), земельної ділянки площею 0,15 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою АДРЕСА_1 , яка Рішенням тринадцятої сесії двадцять першого скликання Боржавської сільської ради народних депутатів Виноградівського району Закарпатської області від 01.04.1994 року була передана у приватну власність безплатно ОСОБА_3 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийА. В. Кашуба