Справа № 464/2055/25
пр.№ 2/464/1318/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Чорна С.З.,

секретаря судового засідання Сенюга М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

за участі: представника позивача Бекераська О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість за період з 01.12.2021 по 31.01.2025 з оплати послуг функціонування внутрішньої будинкової системи опалення та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії в розмірі 12257 грн 15 коп, з оплати за витратами на функціонування системи гарячої води та абонентського обслуговування з постачання гарячої води в розмірі 1741 грн 29 коп, а також пеню в сумі 424 грн 19 коп, 3% річних в сумі 86 грн 38 коп, інфляційні втрати в сумі 401 грн 14 коп. А також стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб?єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. З 01.07.2014 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» є надавачем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання за адресою АДРЕСА_2 . Згідно довідки з місця проживання про склад сім?ї і реєстрації, зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 . З 01.12.2021 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та Споживачем (-чами) вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води. Дані договори є публічними договорами приєднання, укладаються сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, мають на меті надання послуг з постачання теплової енергії Споживачу. Договори опубліковані на офіційному сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго». Згідно з частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги (абзац частини 5 статті 13 ЗУ Про житлово-комунальні послуги). В загальному та безперешкодному доступі на офіційному веб-сайті Львівського комунального підприємства ЛМКП «Львівтеплоенерго», як виконавця послуг, було опубліковано текст типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання. Співвласники багатоквартирного будинку, у якому знаходиться, в тому числі і квартира відповідача (-ів), рішення про вибір моделі договірних відносин не прийняли. Протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті підприємства, від співвласників багатоквартирного будинку, у якому знаходиться квартира відповідача (-ів), рішення про вибір моделі договірних відносин до стягувача не надходило. 3 огляду на вищевказане, сторонами у належній формі, що встановлена Законом, було укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання. Вілповідно до п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 за № 830 фактом приєднання Споживача до умов договору є вчинення Споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Згідно з п. 5. Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії Виконавець зобов?язується надавати Споживачу відповідної якості послуги, а Споживач зобов?язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цими договорами. Споживачу нараховуються лише витрати на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та плата за абонентське обслуговування, оскільки він від?єднаний від системи теплопостачання. Згідно з п. 5. Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води Виконавець зобов?язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов?язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором. Відповідачам нараховуються витрати теплової енергії на функціонування системи гарячої води, плата за абонентське обслуговування (послуга з постачання гарячої води). Розділом IV затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, передбачеий порядок визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії загальнобудинкові потреби опалення, а саме: Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальнихопалюваних площ/об`ємів житлових/нежитлових примішень. Відповідачці для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялись повідомлення на лплату таких послуг. Проте, у зв?язку з відсутністю оплат за період з 01.12.2021 по 31.01.2025 у відповідачки утворилась заборгованість з оплати послуг функціонування внутрішньо будинкової системи опалення та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії в розмірі 12257,15 грн., та заборгованість з оплати за витрати т/е на функціонування системи гарячої води та абонентського обслуговування з постачання гарячої води в розмірі 1741,29 грн. Заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості, який додається до позовної заяви. Враховуючи викладене, просить позов задоволити та стягнути з відповідача суму заборгованості в зазначеному розмірі, а також сплачений судовий збір.

Ухвалою від 07.04.2025 прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Від представника позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Бекерська О.І. 30.05.2025 надійшло клопотання про залучення до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , оскільки останній є власниками квартири АДРЕСА_1 , а предметом розгляду даної справи є стягнення боргу за послуги з централізованого опалення.

Ухвалою від 30.05.2025 клопотання представника позивача Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» - задоволено. Залучено до участі в справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення співвідповідача ОСОБА_2 .

07.07.2025 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 поступив відзив на позовну заяву, згідно якого зазначила, що між позивачем та Відповідачем 2 відсутні будь-які договірні відносини. Відсутність укладених договорів унеможливлює виникнення зобов`язань щодо оплати заборгованості, що є предметом позовних вимог. З 24.10.2001 квартира АДРЕСА_3 , є відключеною від системи центрального теплопостачання та мережі гарячого водопостачання будинку, у зв`язку із встановленням у помешканні індивідуальної системи теплопостачання. Тобто вже впродовж останніх 24 років послуги з гарячого водопостачання та центрального теплопостачання до квартири не надаються та не споживаються. Слід зазначити, що до моменту відключення квартири від вище вказаних послуг жодної заборгованості також не існувало, що підтверджується довідкою №3899 від 01.10.2001 року (копію надаємо), а поява заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води після демонтажу системи центрального теплопостачання та відключення гарячого водопостачання є безпідставною та необгрунтованою. Позивач в позовній заяві зазначає що ЛМКП Львівтеплоенерго з 01.07.2014 року є надавачем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 та з 01.12.2021 р. між позивачем та Споживачами вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуги. Звертаємо увагу суду, що позивач став виконавцем надання послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання в будинку відповідача лише з 01.07.2014 року, тобто після того, як відповідач перестав бути споживачем послуг централізованого теплопостачання, а тому відповідач не мав потреби, не міг приєднатися та не приєднувався до договору, запропонованого позивачем, оскільки не споживав відповідних послуг та не мав жодних правовідносин з позивачем з приводу отримання відповідних послуг. Долучені до позовної заяви розрахунки заборгованості за послуги постачання гарячої води та постачання теплової енергії складені в односторонньому порядку зацікавленими особами позивача без розшифровки кожної складової, яка є в цих відомостях. Не зрозумілою і не обґрунтованою залишається методика здійснення самого нарахування. Позивачем не вказано методики, розділу методики, формули на підставі якої здійснюється нарахування за постачання гарячої води чи теплової енергії. Позовна заява та додані до неї документи взагалі не містять розрахунку зазначених в відомостях обсягів, що не дозволяє встановити механізм визначення обсягу переданої теплової енергії та гарячої води та правильність нарахування. Не долучено підтверджуючі документи, що містять вихідні дані спожитої у будинку за загальної кількості теплової енергії (Гкал) у період за який нарахована заборгованість. Немає вказаних даних загальної площі приміщення будинку на яку розподілялося спожите тепло за адресою відповідачів, документ який підтверджує вказану площу. Жодних розрахунків (операцій, що містять арифметичні дії додавання, віднімання, множення ділення) та розшифровок немає в розрахунку, а у вказаних документах тільки вказані числа, які не підтверджені жодними доказами (немає доказів зняття показників лічильників (відсутні докази обсягів споживання тепла у заявлених розмірах), не підтверджені технічні характеристики будинку та його складових) тощо). Не зрозуміло чим керувався позивач при складенні відповідних таблиць (розрахунки заборгованості за послуги) і яким чином відповідач та суд може їх перевірити. З розрахунку вбачається застосування позивачем перерахунків, однак не вказано конкретної норми, на підставі якої застосовувались відповідні значення та яким чином вони були розраховані. Крім того, в долученій позивачем інформації про обсяг споживання по ВОТЕ №2611 чітко зазначено ж/б без кв.10,20,27,9,2, що означає що перелічені квартири не є об`єктом теплоспоживання у вказаному житловому будинку. Розмір позовних вимог ні за змістом, ні арифметично не підтверджений вихідними даними, а фактичний розмір нарахувань заборгованості за отриману теплову енергію та гарячу воду не обґрунтований та не підтверджений належними та допустимими доказами. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не доведено належними доказами факт поставки відповідачу будь-якої послуги. Просить застосувати строки позовної давності до всіх позовних вимог позивача.

09.07.2025 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_4 поступила відповідь на відзив, згідно якої зазначила, що обґрунтування нарахувань за послуги «загальнобудинкові потреби на опалення», «плата за абонентське обслуговування», «витрати теплової енергії на функціонування системи гарячої води», «плата за абонентське обслуговування з послуги постачання гарячої води». Власники приміщень з індивідуальним опаленням, розташованих у будівлі з централізованим опаленням, згідно наведених нижче діючих правових норм повинні сплачувати: загальнобудинкові потреби на опалення, що регламентовано Методикою розподілу між споживачами спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 зі змінами, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358. Розділ IV. Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення П 12. Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/ опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. П 7 Розділом IV. Методики передбачено, що Розрахунок обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобуднкові потреби, проводиться незалежно від наявності опалювальних приладів у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях. П. 38 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що споживач не звільняється від оплати за послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Функціонування системи гарячого водопостачання, що регламентовано Методикою №315, Розділ V. Визначення та розподіл обсягу теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води у будівлі/будинку, на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП. П 8. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень у будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) незалежно від обсягу спожитої гарячої води у кожному розрахунковому періоді. В опалювальний та міжопалювальний період пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. П. 39 Постанови КМУ від 11.12.2019 р. № 1182 Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1023) встановлено, що Споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Плата за абонентське обслуговування Згідно з ч. 3 ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за абонентське обслуговування, введена на виконання постанови КМУ №808 від 21 серпня 2019 року «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорам про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговування внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг» (в редакції постанови №928 від 01.09.2021). Постанова КМУ від 11.12.2019 р. № 1182 Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 № 1023).Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Окремо звертаємо увагу суду на визначене Методикою №315 коло споживачів, на які поширюється її дія (п. 3 розділ І): розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Враховуючи викладене, кожен споживач-власник або орендар приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна у багатоквартирному будинку, повинен приймати участь у загальному розподілі обсягу спожитої теплової енергії, в т. ч. витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення у відповідності до Методики №315. Чинними нормативно-правовими актами не передбачено звільнення споживачів від їх обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, у разі обладнання таких приміщень індивідуальними системами опалення чи відключення від централізованого опалення. При цьому обсяги споживання теплової енергії за опалення місць загального користування та за забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення є складовими загально спожитого будівлею обсягу теплової енергії і не є додатково визначеними обсягами споживання теплової енергії. Згідно частиною 2 статті 382 ЦК України, вбачається, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Оскільки житловий будинок по АДРЕСА_2 є єдиним майновим комплексом, ЛМКП «Львівтеплоенерго» правомірно здійснює розподіл послуг у вказаному будинку на усіх споживачів, незалежно від того чи здійснюється абонентами фактичне споживання теплової енергії та гарячої води. Пояснення щодо обслуговування абонента за адресою АДРЕСА_1 при від`єднанні від мереж централізованого опалення. Як вбачається із змісту позовної заяви «Споживачу нараховуються лише витрати на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та плата за абонентське обслуговування, оскільки він від`єднаний від системи теплопостачання.» Тобто ЛМКП «Львівтеплоенерго» не заперечує, що абонент не приєднаний до мереж централізованого опалення. З розрахунку позовних вимог вбачається, що нарахування за послуги «опалення», «приєднане теплове навантаження», «гаряча вода» не здійснюються. Згідно розрахунку стягується заборгованість з оплати послуг функціонування внутрішньо будинкової системи опалення та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії, а також витрати теплової енергії на функціонування системи гарячої води та плату за абонентське обслуговування з постачання гарячої води. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID- 19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема,пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IXперелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Разом з тим, 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан та строки визначені ст.ст. 257,258,362,559,681,728,786,1293 Цивільного Кодексу продовжуються на строк його дії. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває і станом на момент подання відповіді на відзив. Відтак вважаємо, що строк позовної давності не пропущено.

Представник позивача Бекераська О. в судовому засіданні надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі, просить у такому відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з`ясувавши та встановивши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 та являється співвласником даної квартири, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго» 21.03.2025 року за №1.

ОСОБА_2 являється співвласником квартири за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.08.2019.

Частиною 3 статті 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ч. 1ст. 68 ЖК України).

Згідно із ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири).

Відповідно до ч.2 ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року.

Стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року визначає перелік комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другоюстатті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку:

1) загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутностіза методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

2) обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

3) загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Частиною 6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання`передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Квартира відповідачів за адресою АДРЕСА_1 від`єднана від системи теплопостачання.

Договір про надання послуг із централізованого опалення між позивачем та відповідачами не укладався, однак правовідносини, які виникли, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», чинним на момент надання житлово-комунальних послуг, та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 344/10719/16-ц.

Крім цього, відключення відповідачів від системи теплопостачання не звільняє їх від обов`язку здійснювати оплату послуг функціонування внутрішньо будинкової системи опалення та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії та оплату за витрати на функціонування системи гарячої води та абонентського обслуговування.

Також пунктом 10 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги»"передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 скасовано заборону на нарахування пені у зв`язку із наявною заборгованістю за надання житлово-комунальних послуг.

На підставі наведено, вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційних нарахувань також підлягають задоволенню.

З розрахунків, наданих позивачем, вбачається, що заборгованість відповідачів за період з 01.12.2021 по 31.01.2025 з оплати послуг функціонування внутрішньої будинкової системи опалення та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії становить в розмірі 12257 грн 15 коп, з оплати за витратами на функціонування системи гарячої води та абонентського обслуговування з постачання гарячої води становить в розмірі 1741 грн 29 коп, а також пеню в сумі 424 грн 19 коп, 3% річних в сумі 86 грн 38 коп, інфляційні втрати в сумі 401 грн 14 коп.

Відповідачі не довели неправильності здійснених позивачем розрахунків, не спростували розміру заборгованості жодними доказами.

Суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок, вважає належним та допустимим доказом.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на наведені законодавчі положення та фактичні обставини справи відповідачі не звільнені від оплати послуг функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та гарячого водопостачання, а також абонентського обслуговування, оскільки такі послуги належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною, а тому вони зобов`язані нести витрати утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку безвідносно до під`їзду. Законодавство не містить виключення із такого правила.

Згідно з розрахунками, наданими позивачем, заборгованість відповідачів за період з 01.12.2021 по 31.01.2025 з оплати послуг функціонування внутрішньої будинкової системи опалення та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії в розмірі 12257 грн 15 коп, з оплати за витратами на функціонування системи гарячої води та абонентського обслуговування з постачання гарячої води в розмірі 1741 грн 29 коп, а також пеню в сумі 424 грн 19 коп, 3% річних в сумі 86 грн 38 коп, інфляційні втрати в сумі 401 грн 14 коп.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 висловив заперечення щодо позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за період з 01.12.2021 по 31.01.2025 та покликався на сплив строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українидоповнено пунктом 12: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Згідно зпостановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» від 11.03.2020 № 211в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року. В подальшому строк дії карантину в Україні неодноразово продовжено, востаннє на строк до 30 червня 2023 року.

Таким чином, починаючи з дня набрання чинності вищевказаним Законом України, а саме з 02 квітня 2020 року, діє положення про продовження строків позовної давності на період карантину.

Разом з тим, Законом України від 15.03.2022 № 2120 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії».

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.12.2021 по 31.01.2025.

Зважаючи на вищевказане, позовну давність щодо вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.12.2021 по 31.01.2025 з урахуванням дії карантину та воєнного стану, позивачем не пропущено та відсутня необхідність поновлення такого.

З огляду на викладене, оскільки відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 неналежно виконано зобов`язання з оплати послуг функціонування внутрішньої будинкової системи опалення та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії, з оплати за витратами на функціонування системи гарячої води та абонентського обслуговування з постачання гарячої води, відтак з відповідачів солідарно на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказані послуги.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028 грн., по 1514 грн.з кожного з відповідачів.

На підставі статей 7, 9 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01.12.2021 по 31.01.2025 з оплати послуг функціонування внутрішньої будинкової системи опалення та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії в розмірі 12257 грн. 15 коп., з оплати за витратами на функціонування системи гарячої води та абонентського обслуговування з постачання гарячої води в розмірі 1741 грн. 29 коп., а також пеню в сумі 424 грн 19 коп, 3% річних в сумі 86 грн. 38 коп., інфляційні втрати в сумі 401 грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" сплачений судовий збір в сумі 1514 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" сплачений судовий збір в сумі 1514 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», код за , м.Львів, вул.Д.Апостола, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 11.08.2025.

Суддя Чорна С.З.