Провадження №2/523/5236/25
У Х В А Л А

"07" серпня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Дяченко Т.С.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гнатюк В.О. про забезпечення позову, подану в рамках цивільної справи №523/11549/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної власності, виділення майна в натурі,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Пересипського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа №523/11549/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної власності, виділення майна в натурі, яким позивач просить:

1. Припинити спільну часткову власність ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 на 68/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Припинити спільну сумісну власність ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 на прибудову до частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_1 34/68 часток приміщень домоволодіння та 1/2 частку прибудови до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Визначити спосіб поділу спільного нерухомого майна відповідно до висновку судово - будівельної експертизи: - шляхом виділу у приватну власність ОСОБА_1 68/100 часток приміщень та шляхом виділу у власність ОСОБА_2 прибудову до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

05.08.2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гнатюк В.О. про забезпечення позову, якою останній просить:

- заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії відносно майна, де проживає позивачка;

- заборонити відповідачу проникати до 34/68 часток де проживає позивачка.

В обґрунтування забезпечення позову зазначено, що останні шість місяців Відповідач намагається усіма можливими зусиллями перешкодити Позивачці у користуванні спільним частковим майном. За даний період Відповідач систематично відключав електропостачання, неодноразово проникав до частки де проживає Позивачка та погрожував у її виселені, здійснював постійні переслідування та активний психологічний тиск, погрожував фізичною розправою та умисно обмежує у користуванні та пошкоджує майно яким користується Відповідачка. Відповідач самовільно одноособово використовує самочинні прибудови, площею 161,8 кв.м. під літ. «А-1», самовільно визначив межі спільної земельної ділянки та продовжує встановлювати бетонний паркан. відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», Відповідач притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.286 КК України та ч.1 ст. 122 КК України. Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/11210/14-п від 29.07.2014 року, Відповідач був притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/11222/14-п від 29.07.2014 року, Відповідач був притягнений до адміністративної відповідальності за порушення правил зберігання мисливської рушниці. Також на розгляді Суворовського районного суду м. Одеси перебували справи про притягнення до адміністративної відповідальності, Відповідача за вчинення дрібного хуліганства (справи: №523/8040/15-п, №523/8039/15-п, №523/8038/15-п). Щоденні порушення прав Позивачки у отриманні електропостачання, а також постійний психологічний тиск завдають моральної та матеріальної шкоди останній. Умови у яких наразі перебуває Позивачка, є неможливими для життя, адже кожного дня вона переживає не тільки за себе, але й за життя своєї новонародженої дитини. Тому Позивачка потребує термінового поновлення прав шляхом забороною Позивачу відключати електропостачання та вчиняти дії хуліганського характеру. Також обмеження пересування Відповідача в 34/68 часті де проживає Позивачка, забезпечить спокійний і належний розвиток дитини, збереже ментальне і фізичне здоров`я останньої та її матері.

Сторони до суду не викликались, в порядку ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа, без виклику учасників справи.

Вивчивши доводи заяви про забезпечення позову та матеріали справи № 523/11549/25 суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір (постанова Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19).

Судом встановлено, що предметом спору є вимоги про: припинення спільної часткової власності сторін на 68/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; припинення спільної сумісної власності сторін на прибудову до частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; виділення в натурі позивачу часток приміщень домоволодіння та 1/2 частку прибудови до домоволодіння; виділення у приватну власність ОСОБА_1 68/100 часток приміщень та виділ у власність ОСОБА_2 прибудови до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , немайнового характеру, фактично зводяться до виділення в натурі та у приватну власність часток нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Наслідком можливого задоволення позову, буде встановлення правового режиму спірного майна, та виділення його в натурі, що стане правовою підставою для державної реєстрації права власності на виділене майно.

У той же час, заявлені до застосування заходи забезпечення носять негаторний характер, та жодним чином не співвідносяться з предметом позову.

Також заявником не доведено жодними належними та допустимими доказами що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

В свою чергу, суд констатує, що законодавством визначені інші способи захисту прав позивача, у разі вчинення відповідачем відносно неї та її житла протиправних дій.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ч. 1 ст. 149 ЦПК України підстав для забезпечення позову, у зв`язку із чим у забезпеченні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гнатюк В.О. про забезпечення позову, поданої в рамках цивільної справи №523/11549/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної власності, виділення майна в натурі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала складена та підписана 07.08.2025 року.

Суддя: К.О. Далеко