Справа№938/509/25
Провадження № 2/938/205/25
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

31 липня 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

з участю: секретаря судового засідання Мартищук Х.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про: зміну способу стягнення аліментів, що стягуються рішенням суду на утримання неповнолітньої дитини,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ;

відповідач: не з`явився;

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29.10.2024 з ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000грн. та просить стягувати з ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 13.05.2025р.

В судове засідання 13.05.2025 з`явилась позивач ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, докази отримання ним судової повістки про виклик до суду, на адресу суду не повернулись.

Позивач ОСОБА_1 повідомила суду, що згідно наявної в неї інформації, відповідач ОСОБА_2 був мобілізований та на даний час проходить військову службу у Збройних силах України.

Враховуючи неявку відповідача, з метою перевірки факту перебування його у складі Збройних Сил України, суд відклав розгляд справи на 26.05.2025.

Також судом було направлено запит до Верховинського РТЦК з метою отримання інформації про перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, станом на 14.05.2025.

26 травня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь із Верховинського РТЦК, згідно якої повідомлено суд, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно був призваний на військову службу під час мобілізації 24.12.2024, до військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи, суд відклав розгляд справи на 19.06.2025.

Листом від 27.05.2025, суд направив судову повістку про виклик ОСОБА_2 в судове засідання до Верховинського районного суду Івано-Франківської області на 19.06.2025 о 09год. 10хв., а також копію позовної заяви із додатками, на адресу ОК «Захід», для вручення таких ОСОБА_2 під розписку. Також судом було роз`яснено ОСОБА_2 про можливість брати участь в судовому засіданні в режимі відеокоференції з приміщення іншого суду чи поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 19.06.2025 за участю позивачки, розгляд справи було відкладено на 31.07.2025, оскільки станом на дату проведення судового засідання, докази вручення ОСОБА_2 судової повістки про виклик до суду, а також копії позовної заяви із додатками та копії ухвали про відкриття провадження у справі, на адресу суду не надійшли.

При цьому, судову повістку про виклик ОСОБА_2 в судове засідання до Верховинського районного суду Івано-Франківської області на 31.07.2025, було знову ж таки направлено на адресу ОК «Захід», для вручення такої ОСОБА_2 під розписку.

16.07.2025 та 21.07.2025 на адресу суду надійшли відповіді помічника командира військової частини НОМЕР_1 в яких зазначено, що ОСОБА_2 вручено направлені судом документи, однак забезпечити явку ОСОБА_2 в судове засідання, заплановане на 31 липня 2025 року, не видається можливим, оскільки останній, у відповідності до наказу командира військової частини (копію якого додано до листа), на виконання бойового розпорядження, вибув у безстрокове відрядження, з метою подальшого утримання в резерві Головнокомандувача Збройних Сил України та продовження заходів щодо навченості підрозділів, а також з метою виконання бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 з оборони територіальної цілісності та незалежності України, та відсічі військової агресії російської федерації. По цій же причині є технічно неможливою участь ОСОБА_2 , через юридичну службу військової частини НОМЕР_1 , в судових засіданнях в режимі відеоконференції, в порядку ст.212 ЦПК України.

Враховуючи надану військовою частиною інформацію, на виконання вимог п.2 ч.1 ст.251 ЦПК, в судовому засіданні 31.07.2025, судом поставлено на обговорення питання щодо зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення в яких заперечила проти зупинення провадження у справі, вважає, що відповідач міг висловити свою позицію щодо спору, оскільки незадовго до судового засідання був у відпустці та перебував у Верховинському районі.

Суд, ознайомившись із матеріалами цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, зокрема, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 13.03.2025 у справі № 557/1226/23, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження, чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини, зокрема про зміну способу стягнення та їхнього розміру, хоч і відповідатиме певним інтересам того відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено, та який діє і на даний час.

Згідно з Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Збройні сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Структура Збройних Сил України визначена статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України», відповідно до частини третьої якої, Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Положеннями статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 , 24.12.2024 був призваний на військову службу під час мобілізації, до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно відповідей отриманих судом від військової частини НОМЕР_1 , забезпечити явку ОСОБА_2 в судове засідання, не видається можливим, оскільки останній, у відповідності до наказу командира військової частини (а.с. 65), вибув на виконання бойового розпорядження у безстрокове відрядження, з метою подальшого утримання в резерві Головнокомандувача Збройних Сил України та продовження заходів щодо навченості підрозділів, а також з метою виконання бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 з оборони територіальної цілісності та незалежності України, та відсічі військової агресії російської федерації. По цій же причині є технічно неможливою участь ОСОБА_2 , через юридичну службу військової частини НОМЕР_1 , в судових засіданнях в режимі відеоконференції, в порядку ст.212 ЦПК України.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач дійсно залучений до виконання бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 з оборони територіальної цілісності та незалежності України та у зв`язку із виконанням бойового розпорядження, немає змоги з`явитись до суду чи прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Матеріали справи також не містять доказів, що відповідачем було залучено представника, для представництва його інтересів у даній справі, чи що він мав змогу самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог.

Твердження позивачки про те, що відповідач міг висловити свою позицію щодо спору, оскільки незадовго до судового засідання був у відпустці та перебував у Верховинському районі, суд оцінює критично, оскільки такі не підтверджені жодними доказами.

Суд також враховує, що за рішенням суду від 29.10.2024 з ОСОБА_2 на користь позивачки стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000грн, який є вищим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку на 2025 рік (2563 грн). Доказів наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи той факт, що відповідач перебуває на військовій службі в складі Збройних Сил України, та залучений до виконання бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 пов`язаних із обороною територіальної цілісності та незалежності України, що унеможливлює його участь в судовому засіданні, зокрема і в режимі відеоконференції, тобто існують обставини передбачені п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі, а тому обов`язком суду є зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан.

Відповідно до ч.1 ст.254 ЦПК України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Керуючись статтями 251, 253, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, що стягуються рішенням суду на утримання неповнолітньої дитини, зупинити до припинення перебування відповідача у складі Збройних Силах України, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, зобов`язати позивача та відповідача повідомити про це суд невідкладно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 04.08.2025

Суддя Роман ДЖУС