справа № 758/5382/24
головуючий у суді І інстанції Гребенюк В.В.
провадження № 22-ц/824/6516/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суд міста Києва від 11 грудня 2024 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року АТ «ПУМБ» звернулося до Подільського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 58 138 грн 76 коп., з яких: 33 859 грн 31 коп. тіла кредиту, 11 грн 13 коп. процентів за користування кредитом та 24 268 грн 32 коп. комісії за надання кредиту.

Позов обґрунтовано тим, що 14 лютого 2020 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір.

Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав, у зв`язку із чим станом на 01 грудня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 58 138 грн 76 коп.

Позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Рішенням Подільського районного суд міста Києва від 11 грудня 2024 року частково задоволено позов АТ «ПУМБ».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитом у розмірі 33 780 грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп.

В іншій частині в задоволенні вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у договорі кредиту не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Як встановлено судом та визнається сторонами, позичальник лише отримав кредитні кошти, але не вчиняв дій щодо їх повернення.

Оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що положення кредитного договору, укладеного між сторонами про зобов`язання позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99 % щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою доводи відповідача щодо настання двох форс-мажорних обставин: встановлення карантину для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 та введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 воєнного стану.

Вказує, що в умовах продовження воєнних дій держава, в особі Пенсійного фонду України та його Головного управління в місті Києві, не виконує свої зобов`язання перед відповідачем щодо виконання рішень суду, що призвело до утворення заборгованості державних органів перед ОСОБА_1 на загальну суму 1 000 000 грн.

Указані обставини, на думку відповідача, не менш достойні бути визнаними форс-мажорними, та призвели до утворення заборгованості ОСОБА_1 за кредитом.

Позивач, повідомлений належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, ця справа є справою незначної складності, а тому справа розглядається судом апеляційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2020 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту № 301 (надалі за текстом - договір), за змістом якого банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та комісію.

Кредит надано позичальнику на наступних умовах: сума кредиту - 36 937 грн, строк користування - 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3,99 %, процентна ставка - 0,01 %.

Частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З огляду на норми частини 1 статті 1054 ЦК України, колегія апеляційного суду вважає, що у спірних правовідносинах банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором та надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 36 937 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № TR/40962116.49699.8810 від 14 січня 2020 року.

З огляду на норми частини 1 статті 1054 ЦК України, колегія апеляційного суду вважає, що у спірних правовідносинах позичальник має довести відсутність заборгованості у зв`язку з належним виконанням зобов`язання щодо повернення грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі більшому ніж це зазначено позивачем у розрахунках заборгованості.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За положеннями статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що він позбавлений можливості виконати свої зобов`язання за кредитом з незалежних від нього причин, внаслідок обставин непереборної сили у зв`язку із карантинними заходами для запобігання COVID-19, через оголошення воєнного стану, а також через невиконання держави в особі Пенсійного фонду України та його Головного управління в місті Києві, своїх зобов`язань перед відповідачем.

Статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Апеляційний суд зауважує, що законодавчо форс-мажорні обставини звільняють тільки від відповідальності за порушення зобов`язань (тобто від нарахування штрафів/пені), проте не звільняють від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань та не припиняють зобов`язання сторін.

У цій справі оскаржуваним рішенням суду позов ПАТ «ПУМБ» задоволено частково та стягнуто лише заборгованість за тілом кредиту.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 11 грн 13 коп. процентів за користування кредитом та 24 268 грн 32 коп. комісії за надання кредиту судом відмовлено.

При цьому рішення суду першої інстанції оскаржується тільки відповідачем в частині задоволених позовних вимог про стягнення тіла кредиту.

Враховуючи викладене, оскільки форс-мажорні обставини не звільняють від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань (сплати тіла кредиту), апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про звільнення відповідача від виконання зобов`язання щодо повернення основного боргу у зв`язку з обставинами непереборної сили.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суд міста Києва від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська