№ 201/9362/24
провадження 2/201/1771/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Могиліною Д.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні Соборного районного суду міста Дніпра в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених сум державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, коштів та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради 02 серпня 2024 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених сум державної соціальної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, коштів та судових витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своєму позові, а його представник в судовому засіданні посилаються на те, що 26 серпня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надала до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (Управління) заяви про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб на себе та трьох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно вимог Порядку № 509, Управлінням включено інформацію про внутрішньо переміщених осіб до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та видано довідки внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ..

Відповідно до п. З Порядку № 332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням. Інформація про неповнолітню дитину включається до заяви одного з батьків.

Згідно заяви ОСОБА_1 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 26 серпня 2022 року рішенням Управління від 02 вересня 2022 року відповідачу призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 серпня 2022 року у розмірі 12 000.00 грн. (3 000.00 грн. - ОСОБА_1 (особа з інвалідністю) та по З 000.00 грн. на кожного з трьох дітей) щомісячно.

З метою посилення адресності виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, які перебувають у складних життєвих обставинах, із урахуванням їхнього фінансово-майнового стану, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 11 липня 2023 року № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» (Постанова № 709), якою було затверджено нову редакцію Порядку № 332.

Згідно підпункту 5 пункту 2 Постанови № 709 з вересня 2023 року виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, якщо після набрання чинності цієї постанови: внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13.65 кв. метра на одного члена сім`ї).

Згідно п. 1 Постанови № 709 ОСОБА_1 допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам була подовжена автоматично на один шестимісячний період з 01 серпня 2023 року у розмірі 12 000.00 грн. щомісячно.

26 січня 2024 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 26 січня 2024 року № 94 «Деякі питання соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб та інших вразливих категорій осіб» якою встановлено, що виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам продовжується автоматично з 1 лютого 2024 року на один місяць без додаткового звернення для осіб, у яких у січні 2024 року закінчився шестимісячний період отримання такої допомоги.

Виплата допомоги особам з інвалідністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була подовжена автоматично з 01 березня 2024 року на центральному рівні на підставі пункту 13-1 Порядку № 332.

25 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Управління з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. У інформаційному повідомленні, доданому до заяви, відповідач зазначила, що на 1 число місяця з якого призначається допомога зона не має у власності житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій тимчасової окупації або на територіях де ведуться бойові дії.

За результатами проведеної перевірки, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виявлено, що у ОСОБА_1 з 06 червня 2023 року на праві приватної власності знаходиться квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Житлова площа квартири - 75.2 кв.м.

Таким чином, відповідач згідно підпункту 5 пункту 2 Постанови № 709, не мала права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 вересня 2023 року, оскільки мала у власності житлове приміщення, яке розташоване на території, не включеній до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, та житлова площа якого перевищує 13.65 кв. метра на одного члена сім`ї.

Приховування відомостей про власне житло призвело до неправомірної виплати ОСОБА_1 допомоги на. проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 78 000 грн. 00 коп. за період з 01 вересня 2023 року по 30 квітня 2024 року.

П. 29 Порядку № 332 встановлено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

Рішенням Управління ОСОБА_1 виставлено суму переплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01 вересня 2023 року по 30 квітня 2024 року в розмірі 78 000 грн.. Повідомлення про надміру отримані бюджетні кошти з пропозицією в добровільному порядку повернути переплату від 07 травня 2024 року № 15/7-531 направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку. На теперішній час сума переплати в розмірі 78 000 грн. 00 коп. відповідачем на рахунок Управління не повернута.

Отже, вказані гроші відповідачем отримані і використані, кошти отримані безпідставно, на прохання позивача добровільно вирішити спір відповідач відповів відмовою. Позивачу завдані збитки. Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ЦУ СЗН Дніпровської міської ради надміру нараховані бюджетні кошти, отримані відповідачкою кошти тимчасової державної допомоги в розмірі 78 000 грн. та судовий збір в розмірі 3 028 грн., сплачений при подачі позову, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, оскільки вказані позивачем дані і документи були надані управлінню відразу з написанням заяви про грошову допомогу, позивач перевіряв її дані і надані документи, ніякої інформації не приховувала і додатково не повинна була надавати, отже закон не порушувала, тому не погодилася з викладеними в позові обставинами, просила справу розглянути за наявними матеріалами по закону в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, з`ясувавши позицію сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом з наданих позивачем і відповідачем документів та позиції сторін з`ясовано, що механізм взяття на облік внутрішньо переміщених осіб встановлено Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (Порядок № 509). Призначення та виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам регулюється Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (Порядок № 332).

26 серпня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надала до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (Управління) заяви про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб на себе та трьох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно вимог Порядку № 509, Управлінням включено інформацію про внутрішньо переміщених осіб до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та видано довідки внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ..

Відповідно до п. З Порядку № 332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Згідно заяви ОСОБА_1 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 26 серпня 2022 року, рішенням Управління від 02 вересня 2022 року відповідачу призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 серпня 2022 року у розмірі 12 000.00 грн. (3 000.00 грн. - ОСОБА_1 (особа з інвалідністю) та по З 000.00 грн. на кожного з трьох дітей) щомісячно.

З метою посилення адресності виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, які перебувають у складних життєвих обставинах, із урахуванням їхнього фінансово-майнового стану, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 11 липня 2023 року № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» (Постанова № 709), якою було затверджено нову редакцію Порядку № 332.

Відповідно підпункту 5 пункту 2 Постанови № 709 з вересня 2023 року виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, якщо після набрання чинності цієї постанови: внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13.65 кв. метра на одного члена сім`ї).

Згідно п. 1 Постанови № 709 ОСОБА_1 допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам була подовжена автоматично на один шестимісячний період з 01 серпня 2023 року у розмірі 12 000.00 грн. щомісячно.

26 січня 2024 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 26 січня 2024 року № 94 «Деякі питання соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб та інших вразливих категорій осіб» якою встановлено, що виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам продовжується автоматично з 1 лютого 2024 року на один місяць без додаткового звернення для осіб, у яких у січні 2024 року закінчився шестимісячний період отримання такої допомоги.

Виплата допомоги особам з інвалідністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була подовжена автоматично з 01 березня 2024 року на центральному рівні на підставі пункту 13-1 Порядку № 332.

25 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Управління з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. У інформаційному повідомленні, доданому до заяви, Відповідач зазначила, що на 1 число місяця з якого призначається допомога зона не має у власності житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій тимчасової окупації або на територіях де ведуться бойові дії.

За результатами проведеної перевірки, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виявлено, що у ОСОБА_1 з 06 червня 2023 року на праві приватної власності знаходиться квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Житлова площа квартири - 75.2 кв.м.

Отже, відповідач згідно підпункту 5 пункту 2 Постанови № 709, не мала права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 вересня 2023 року, оскільки мала у власності житлове приміщення, яке розташоване на території, не включеній до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, та житлова площа якого перевищує 13.65 кв. метра на одного члена сім`ї.

Згідно п. 9 Порядку № 332 уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг.

Якщо отримувачів, яким призначено допомогу, відбулися зміни, які впливають на право на отримання допомоги, розмір допомоги перераховується з місяця, що настає за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженої особи або згідно з інформацією, наданою компетентним органом, та/або за результатами проведеної додаткової перевірки рекомендацій, наданих Мінфіном, відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Таку заяву уповноважена особа має право надіслати з використанням поштового або електронного зв`язку органу соціального захисту населення, уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.

Таким чином, приховування відомостей призвело до неправомірної виплати ОСОБА_1 допомоги на. проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 78 000 грн. 00 коп. за період з 01 вересня 2023 року по 30 квітня 2024 року.

П. 29 Порядку № 332 встановлено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

Рішенням Управління ОСОБА_1 виставлено суму переплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01 вересня 2023 року по 30 квітня 2024 року в розмірі 78 000 грн.

Повідомлення про надміру отримані бюджетні кошти з пропозицією в добровільному порядку повернути переплату від 07 травня 2024 року №15/7-531 направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку (рекомендований лист № 808 від 12 червня 2024 року). На теперішній час сума переплати в розмірі 78 000 грн. 00 коп. відповідачем на рахунок Управління не повернута.

Згідно пункту 6 Порядку № 509, довідка внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № 1201- від 26 серпня 2022 року діє безстроково, станом на момент подання позовної заяви до суду не скасована та є дійсною. Враховуючи вищевикладене, позивач просить розглянути позов за фактичним місцезнаходженням відповідача, за місцем отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, тобто за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, вказані гроші відповідачем отримані і використані, кошти отримані безпідставно, на прохання позивача добровільно вирішити спір відповідач відповів відмовою. Позивачу завдані збитки. Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ЦУ СЗН Дніпровської міської ради надміру нараховані бюджетні кошти, отримані відповідачкою кошти тимчасової державної допомоги у вказаному розмірі та сплачений при подачі позову судовий збір.

Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні з наданих сторонами документів дійсно з`ясовано, що Механізм взяття на облік внутрішньо переміщених осіб встановлено Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (Порядок № 509). Призначення та виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам регулюється Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (Порядок № 332).

Абзацом 16 пункту 2 Порядку № 509 (в редакції чинній на час звернення) встановлено, що на отримання довідки мають право особи, які після введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану перемістилися з території адміністративно-територіальної одиниці, на якій проводяться бойові дії та яка визначена в переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року № 204 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка»» (територія адміністративно-територіальної одиниці, на якій проводяться бойові дії).

Згідно абзацу 1 п. 2 Порядку № 509, для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (уповноважені органи).

26 серпня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надала до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (Управління) заяви про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб на себе та трьох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно вимог Порядку № 509, Управлінням включено інформацію про внутрішньо переміщених осіб до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та видано довідки внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ..

Абзацом 8 пункту 3 Порядку № 332 (в редакції чинній на час звернення) встановлено, що починаючи з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20 травня 2022 року заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг, або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації.

Відповідно до п. З Порядку № 332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Згідно п. 6 Порядку № 332, для отримання допомоги внутрішньо переміщена особа заповнює заяву, яка формується засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Портал Дія).

У заяві зазначається: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) заявника; реєстраційний номер облікової картки платника податків; дата народження; відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа; адреса місця, куди перемістилася особа, та контактний номер телефону; номер поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування допомоги «єПідтримка» або номер банківського рахунка (за стандартом ІВАN) заявника для виплати допомоги; наявність статусу особи з інвалідністю; відомості про неповнолітніх дітей, які перемістилися разом із внутрішньо переміщеною особою.

Інформація про неповнолітню дитину включається до заяви одного з батьків.

Заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 може бути також подана до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (органи соціального захисту населення), уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.

На підставі вищевикладеного, згідно заяви ОСОБА_1 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 26 серпня 2022 року, рішенням Управління від 02 вересня 2022 року відповідачу призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 серпня 2022 року у розмірі 12 000.00 грн. (3 000.00 грн. - ОСОБА_1 (особа з інвалідністю) та по З 000.00 грн. на кожного з трьох дітей) щомісячно.

З метою посилення адресності виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, які перебувають у складних життєвих обставинах, із урахуванням їхнього фінансово-майнового стану, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 11 липня 2023 року № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» (Постанова № 709), якою було затверджено нову редакцію Порядку № 332.

Пунктом 1 Постанови № 709 встановлено, що з 1 серпня 2023 р. виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (допомога), які перемістилися з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, а також особам, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, зруйноване або непридатне для проживання житлове приміщення та яким допомогу було призначено відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (Офіційний вісник України, 2022 рік, № 26, ст. 1418), продовжується автоматично на один шестимісячний період.

Згідно підпункту 5 пункту 2 Постанови № 709 з вересня 2023 року виплата допомоги припиняється внутрішньо переміщеним особам, якщо після набрання чинності цієї постанови: внутрішньо переміщена особа має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацією щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13.65 кв. метра на одного члена сім`ї).

Згідно п. 1 Постанови № 709 ОСОБА_1 допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам була подовжена автоматично на один шестимісячний період з 01 серпня 2023 року у розмірі 12 000.00 грн. щомісячно.

26 січня 2024 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 26 січня 2024 року № 94 «Деякі питання соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб та інших вразливих категорій осіб» якою встановлено, що виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам продовжується автоматично з 1 лютого 2024 року на один місяць без додаткового звернення для осіб, у яких у січні 2024 року закінчився шестимісячний період отримання такої допомоги.

Згідно п. 13-1 Порядку № 332 (в редакції від 01 березня 2024 року) виплата допомоги продовжується на другий шестимісячний період автоматично: особам, які втратили працездатність, зокрема які досягай пенсійного віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують пенсію, розмір якої не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги; особам з інвалідністю І чи II групи, дитині з інвалідністю віком до ІЗ років, дитині, хворій на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, що підтверджується документально; дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа віком до 23 років, зокрема таким, які перебувають у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях, а також батькам-вихователям і прийомним батькам.

У разі коли особі не було продовжено виплату допомоги автоматично, але вона належить до категорій осіб, визначених абзацами другим - четвертим цього пункту, їй може бути призначено допомогу за заявою. Іншим членам сім`ї виплата допомоги може бути продовжена на підставі подання заяви на призначення допомоги.

Виплата допомоги особам з інвалідністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була подовжена автоматично з 01 березня 2024 року на центральному рівні на підставі пункту 13-1 Порядку № 332.

Згідно п. 13-2 Порядку № 332, для отримувачів допомоги, які не підпадають під дію пункту 13-1, та які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 року з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, допомога призначається на другий шестимісячний період на підставі подання заяви на осіб із складу членів сім`ї, якщо середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в такій сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги, та у разі, зокрема, коли в сім`ї виховується троє і більше дітей віком до 18 років.

На підставі вищезазначеного 25 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Управління з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. У інформаційному повідомленні, доданому до заяви, Відповідач зазначила, що на 1 число місяця з якого призначається допомога зона не має у власності житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій тимчасової окупації або на територіях де ведуться бойові дії.

За результатами проведеної перевірки, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виявлено, що у ОСОБА_1 з 06 червня 2023 року на праві приватної власності знаходиться квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Житлова площа квартири - 75.2 кв.м.

Отже, відповідач згідно підпункту 5 пункту 2 Постанови № 709, не мала права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 вересня 2023 року, оскільки мала у власності житлове приміщення, яке розташоване на території, не включеній до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, та житлова площа якого перевищує 13.65 кв. метра на одного члена сім`ї.

Згідно п. 9 Порядку № 332 уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг.

Якщо отримувачів, яким призначено допомогу, відбулися зміни, які впливають на право на отримання допомоги, розмір допомоги перераховується з місяця, що настає за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженої особи або згідно з інформацією, наданою компетентним органом, та/або за результатами проведеної додаткової перевірки рекомендацій, наданих Мінфіном, відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Таку заяву уповноважена особа має право надіслати з використанням поштового або електронного зв`язку органу соціального захисту населення, уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.

Таким чином, приховування відомостей призвело до неправомірної виплати ОСОБА_1 допомоги на. проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 78 000 грн. 00 коп. за період з 01 вересня 2023 року по 30 квітня 2024 року.

П. 29 Порядку № 332 встановлено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку.

З урахуванням вказаного рішенням Управління ОСОБА_1 виставлено суму переплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01 вересня 2023 року по 30 квітня 2024 року в розмірі 78 000 грн. Повідомлення про надміру отримані бюджетні кошти з пропозицією в добровільному порядку повернути переплату від 07 травня 2024 року №15/7-531 направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку (рекомендований лист № 808 від 12 червня 2024 року). На теперішній час сума переплати в розмірі 78 000 грн. 00 коп. відповідачем на рахунок Управління не повернута.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав зазначених у статті 1 цього Закону.

Згідно пункту 6 Порядку № 509, довідка внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № 1201- від 26 серпня 2022 року діє безстроково, станом на момент подання позовної заяви до суду не скасована та є дійсною.

Отже, вказані гроші відповідачем отримані і використані, кошти отримані безпідставно, на прохання позивача добровільно вирішити спір відповідач відповів відмовою. Позивачу завдані збитки. Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ЦУ СЗН Дніпровської міської ради надміру нараховані бюджетні кошти, отримані відповідачкою кошти тимчасової державної допомоги у вказаному розмірі та сплачений при подачі позову судовий збір.

Крім того, згідно підпункту 5 пункту 7-1 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 (Порядок № 332), із 1 грудня 2023 року допомога не призначається/не виплачується на сім`ю, якщо особа з числа членів ::м`ї на 1 число місяця, з якого призначається допомога, або на 1 число кожного місяця, в якому отримується допомога, має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. При цьому не враховуються житлові приміщення, які непридатні для проживання, що документально витверджується органом місцевого самоврядування (а в разі ного відсутності обласною державною (військовою) адміністрацією), або інформацією (за технічної можливості), внесеною до Реєстру пошкодженого та знищеного майна, або житлове приміщення (частина житлового приміщення) площею менш як 13.65 кв. метра на одного члена сім`ї.

Відповідачем до матеріалів судової справи долучено копію Акту обстеження технічного стану житлової квартири, проведеного 23 червня 2024 року ТОВ «З іноземними інвестиціями «К.А.С.ЛТЛ» У країна-Азербайджан, в якості доказу непридатності для проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що вищезазначений Акт обстеження технічного стану житлової квартири є не належним доказом, оскільки: він виданий 23 червня 2024 року, тобто після прийняття позивачем вішення від 29 квітня 2024 року № 213 про утримання надміру виплачених сум допомоги; виданий не органом місцевого самоврядування (а в разі його відсутності обласною державною (військовою) адміністрацією), згідно вимог підпункту 5 пункту 7-1 Порядку № 332.

На розгляді в Дніпропетровському окружному адміністративному суді перебувала позовна заява ОСОБА_1 до Управління про визнання протиправним та скасування рішення Управління №-2024-2 від 03 квітня 2024 року про відмову у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Вищезазначена адміністративна справа пов`язана з даною цивільною справою, оскільки правовою підставою прийняття рішення Управління від 03 квітня 2024 року про відмову у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (предмет розгляду адміністративної справи №160/28194/24) та рішення Управління від 29 квітня 2024 року № 213 про стягнення надміру нарахованої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 78 000 грн. (предмет розгляду цивільної справи № 201/9362/24) був підпункт 5 пункту 7-1 Порядку № 332, згідно якого відповідач та члени її сім`ї втратили право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у зв`язку з наявністю у власності відповідача житлового приміщення (квартири) площею більш як 13.65 кв. метра на одного члена сім`ї, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року по справі № 160/28194/24 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Суд дійшов висновку, що рішення Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської Ради за номером -2024-2 від 03 квітня 2024 року про відмову (зупинення) у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є правомірним, а підстави для зобов`язання відповідача починаючи із 03 квітня 2024 року надати (поновити надання) матеріальної допомоги на проживання як внутрішньо переміщеним особам із моменту відмови зупинення) надання такої допомоги: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 - відсутні.

Судом зазначено, що ОСОБА_1 у позові вказує на те, що у її дітей відсутнє у власності житло, проте їм також припинено виплату допомоги та не прийнято відносно них окреме рішення. Однак, підставою для припинення допомоги та не призначення виплати на підставі заяви від 25 березня 2024 року про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, став факт того, що її діти входять до складу її сім`ї , а вона має у власності житло, що відповідно до підпункту 5 пункту 7-1 Порядку № 322 є підставою для не призначення/не виплати на сім`ю допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Окрім того, заяву про призначення допомоги на всіх членів сім`ї подала уповноважена особа ОСОБА_1 , відповідно, відмова в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам адресована їй.

Таким чином, суд вважає, що Управлінням, на підставі рішення від 03 кевітня 2024 року №-2024-2 правомірно було відмовлено у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, оскільки особа з числа членів сім`ї має у власності житлове приміщення (квартиру), площею більше як 13.65 кв. метра на одного члена сім`ї, яке розташоване на території, не включеній до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, а непридатність такого житлового приміщення для проживання не підтверджена належними та допустимими доказами.

Наданий позивачем акт TОB «З іноземними інвестиціями «К.А.С.ЛТД» Україна-Азербайджан суд вважає неналежним доказом, а тому не приймає ого до уваги оскільки, в силу приписів підпункту 5 пункту 7-1 Порядку № 332 не враховуються житлові приміщення, які непридатні для проживання, що документально підтверджується органом місцевого самоврядування (а в разі його відсутності обласною державною військовою) адміністрацією), або інформацією (за технічної можливості), с несеною до Реєстру пошкодженого та знищеного майна. Документального підтвердження органом місцевого самоврядування (а в разі його відсутності обласною державною (військовою) адміністрацією), або інформацією, внесеною до Реєстру пошкодженого та знищеного майна того, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 77.5 кв. м., житловою площею 75.2 кв. м., яка належить з 06 червня 2023 року ОСОБА_1 є непридатною для проживання, до суду не надано, отже наведені позивачем обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Також суд врахував те, що жодних документів про непридатність житлового приміщення для проживання за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77.5 кв. м., ОСОБА_1 при поданні заяви від 15 березня 2024 року до Центрального УПСЗН ДМР не надавала.

Згідно до частини 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона засилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених даним Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦІІК України належними є докази які містять формацію щодо предмета доказування, де предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно до ст. 78 ЦПК України (допустимість доказів), суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про залежність доказів остаточно вирішується судом.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року апеляційна скарга представника ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року залишене без змін. Отже рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року по справі № 160/28194/24 набрало законної сили.

Згідно ст. 82 ЦПК України «Підстави звільнення від доказування» 4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позивачем наведено обов`язкові умов повернення надмірно нарахованих сум державної соціальної допомоги, доведено навмисне не подання відповідачкою недостовірних відомостей або їх приховування, що в свою чергу могло вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, а отже доведена недобросовісність відповідачки.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У справі «Zolotas проти Греції» (№2) від 29 січня 2013 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin I Perihan Sahin проти Туреччини, № 13279/05, параграф 56, 20 жовтня 2011 року)».

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого Протоколу).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України,_якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, що порушення зобов`язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України_встановлено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З огляду на вищевикладене, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань (надання достовірних відомостей). Отже вимога позивача про стягнення коштів ґрунтується на вимогах закону.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Позовні вимоги не уточнювалися, зустрічні вимоги не заявлено.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі по оплаті судового збору при подачі позову покладаються на позивача.

При таких обставинах суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ЦУ СЗН Дніпровської міської ради надміру отримані бюджетні кошти в розмірі 78 000 грн., а також стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 3 028 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 15, 16, 22, 202, 204, 207, 526, 530, 611, 625, 627 ЦК України, Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 року № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб», якою було затверджено нову редакцію Порядку № 332, Постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2024 року № 94 «Деякі питання соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб та інших вразливих категорій осіб», ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, код за надміру отримані бюджетні кошти в розмірі 78 000 грн. (сімдесят вісім тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, код за , судовий збір в розмірі 3 028 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Повний текст рішення складено 13 серпня 2025 року.

Суддя -