11.08.2025 Єдиний унікальний номер 205/5091/24
Єдиний унікальний номер судової справи 205/5091/24
Номер провадження 2/205/955/25
РІШЕННЯ

іменем України

11 серпня 2025 року

Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Вороніної М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу №205/5091/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

24.04.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позов обґрунтовано тим, що 05.03.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір безпроцентної позики №Д050321-01. Відповідно до п.1 Договору, позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 154 231,20 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ( 1 долар США = 27,90 грн.) на день укладання договору еквівалентно 5 528,00 доларів США. У свою чергу позичальник зобов`язався повернути позику у визначеним договором строк. 01.11.2023 року між сторонами укладено додаткову угоду №4 до договору позики № Д050321-01. Даною угодою вносились зміни до п. 1,5,6 Договору, в тому числі, змінено графік повернення позики та строк повернення позики до 05.01.2024 року, та суму, а саме 444 479,35 грн., що еквівалентно 11 837,00 доларів США у відповідності до курсу АТ КБ «ПриватБанк» на день укладення Договору у сумі за 1 долар США = 37,55 грн. 01.11.2023 року відповідач надав розписку, якою підтвердив отримання позики у сумі 444 479,35 грн., що еквівалентно 11 837,00 доларів США у відповідності до курсу АТ КБ «ПриватБанк» на день укладення Договору у сумі за 1 долар США = 37,55 грн., та зобов`язався повернути цю суму у строк до 05.01.2024 року позивачу. Крім того, відповідач зобов`язався повернути суму позики, яка визначена пунктом 1 Договору відповідно до графіку повернення позичальником грошових коштів, який визначений у пункті 5 Договору зі змінами ,внесеними додатковою угодою. Строк повернення грошової суми у повному обсязі настав 05.01.2024 року. Відповідач умови договору не виконав, грошові кошти не повернув, що й зумовило необхідність звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів позивача. Однак, у зазначені строки та до теперішнього часу відповідач кошти не повернув.

Відповідно до пункту 9 Договору, сторони погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПриватБанк» на день здійснення кожного платежу за цим договором. Оскільки відповідачем повернуто 401,53 доларів США (станом на дату повернення 01.11.2023 р. 15 000 грн.) сума заборгованості становить 11 435,47 доларів США (за курсом АТ КБ «ПриватБанк» станом на 18.04.2024 року становить 456 847 грн.).

Пунктом 11 Договору передбачено, що за несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком позичальник сплачує позикодавцю неустойку в розмірі 1 % за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від загальної суми заборгованості.

01.11.2023 року відповідачем сплачено частину боргу у розмірі 15 000 грн., що станом на дату повернення еквівалентно 401,53 дол. США (37,45 грн. за 1 долар США). Відповідно до графіка повернення позичальником грошових коштів, зі змінами внесеними Додатковою угодою, до 05.11.2023 року мав бути сплачений перший платіж в розмірі 4 511, 00 дол. США. Оскільки відповідачем 01.11.2023 року сплачено лише частину боргу, позивачем, відповідно до п.11 Договору, нараховано пеню з 06.11.2023 р. по 10.11.2023 р. (4 дні), що становить 473.48 дол. США. 10.11. 2023 р. сплачено частину пені у розмірі 10 000 грн., що станом на дату платежу складає 267,01 дол. США ( 37,45 грн. за 1 долар США). З урахуванням повернутої суми неустойки її залишок на 10.11. 2023 р. склав 206,47 дол. США. З 11.11.2023 р. по 14.11. 2023 р. (3 дні) нараховано пеню в розмірі 355,11 дол. США. 14.11.2023 р. відповідачем сплачено частину неустойки у розмірі 10 000 грн., що станом на дату платежу еквівалентно 267,02 дол.США (залишок неустойки на 14.11.2023р. = 294,56 дол.США). З 15.11.2023 по 05.01.2024 (51 день, в межах строку Додаткової угоди) нараховано неустойки в розмірі 6 036,87 дол.США. 12.02.2024 року сплачено частину неустойки у розмірі 23 600 грн., що станом на дату платежу еквівалентно 620,73 дол.США (залишок неустойки на 12.02.2024р. = 5 710,70 дол.США). 03.04.2024 року сплачено частину неустойки у розмірі 16 000 грн., що станом на дату платежу еквівалентно 404,86 дол.США (залишок неустойки на 03.04.2024 склав = 5 305,84 дол.США).

Отже, на момент подання позову борг за основним зобов`язанням складає 456 847 грн., що еквівалентно 11 435,47 дол.США, неустойка в межах строку договору (Додаткової угоди) становить 211 968,30 грн., що еквівалентно 5 305,84 дол.США.

На підставі викладеного просить стягнути з відповідача основний борг за договором позики в розмірі 456 847 грн., неустойку за договором позики 211 968,30 грн., а всього 668 815,30 грн.

Ухвалами судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, а також частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалами суду від 09.09.2024 року витребувано докази, а також здійснено перехід до розгляду справи в загальному провадженні з заміною судового засіданні з розгляду справи по суті підготовчим.

Ухвалою суду від 01.11.2024 року витребувано докази.

31.01.2025 року від представника відповідача адвоката Кожевнікова О.М. надійшли додаткові пояснення по справі, у яких заперечував проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовано тим, що певний час ОСОБА_2 вносив платежі для погашення позики, що визнає позивач, проте, у зв`язку із труднощами обумовленими військовим станом, значним підвищенням цін та зменшенням заробітку не міг своєчасно повернути позику в повному обсязі. У зв`язку з цим позивач пропонував підписувати з ним додаткові угоди до Договору позики №Д050321-01 від 05.03.2021, з зазначенням нового строку повернення позики. Для можливості надання ОСОБА_2 відстрочки повернення позики, відповідач був змушений, за наполяганнями позикодавця, підписати нову розписку від 01.11.2023, проте, фактично кошти він отримав лише раз - 05.03.2021 в сумі 154 231,20 грн. Це підтверджується і безпосередньо Договором позики №Д050321-01 від 05.03.2021. Відповідно до п. 2 зазначеного Договору, сторони погодили що: «Сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана Позичальником від Позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі.» У Додатковій угоді №4 від 01.11.2023 до Договору позики №Д050321-01 від 05.03.2021, зазначено, що: «На виконання п. 7 Договору позики від 05.03.2021 №Д050321-01 Сторони домовились внести зміни в п. 1, 5, 6 Договору виклавши їх в новій редакції». Разом з тим, п. 7 Договору позики від 05.03.2021 №ДО50321-01 передбачає, що за закінченням строку позики, Договір може бути пролонговано за домовленістю сторін. Підписуючи Додаткову угоду та розписку, ОСОБА_2 розраховував саме на пролонгацію договору, тобто на відтермінування сплати безвідсоткової позики. Укладаючи Додаткову угоду №4 від 01.11.2023 до Договору позики №Д050321-01 від 05.03.2021, сторони не вносили зміни до п. 2 Договору позики №Д050321-01 від 05.03.2021. Додатковими договорами №1, №2 та №3 до Договору позики від 05.03.2021 жодного разу не вносились зміни до пункту 2 Договору позики №Д050321-01 від 05.03.2021, тобто діє редакція первісного Договору позики №Д050321-01 від 05.03.2021, яка вказує на те, що сума позики отримана позичальником до підписання Договору від 05.03.2021. Отже, зазначаючи в Додатковій угоді №4 від 01.11.2023 (а саме в п. 1), що позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 444 479,35 грн., діючий пункт 2 Договору позики вказує, що ця (збільшена) сума позики була отримана позичальником до підписання Договору позики №Д050321-01 від 05.03.2021, що суперечить наданій позивачем розписці та іншим доказам. За логікою позивача і умовами Договорів, складених позикодавцем, позичальник отримав кошти в сумі 444 479,35 грн. ще 05.03.2021, а Додаткову угоду №4, відповідно до якої збільшено суму позики було підписано майже через три роки після отримання коштів. Як поясняв позивач ОСОБА_2 , сума 444 479,35 грн., яку він мав зазначити в розписці від 01.11.2023, це сума яку він винен з урахуванням неустойки за несвоєчасне виконання умов Договору позики та в подальшому сума пені/неустойки буде прощена, коли він поверне основний борг за позикою. Отже, позикодавець, надаючи для підписання Додаткові договори до Договору позики фактично кожен раз нараховував неустойку на неустойку, видаючи її за нову суму позики. Однак, відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Коштів в сумі 444 479,35 грн. від ОСОБА_1 ОСОБА_2 не отримував.Відповідачем частково сплачено борг у розмірі 74 600 грн., що еквівалентно 1 961,15 дол.США. При цьому, ОСОБА_2 був впевнений, що сплачує саме суму позики, оскільки позика є безпроцентною, а з позовної заяви дізнався, що позивач не враховував цю суму в погашення його боргу за позикою, а рахував як сплату пені. Крім того, позивач взагалі не врахував суми, що були відповідачем сплачені в період з 05.03.2021 по 01.11.2023. Позивач мав би рахувати заборгованість від 9 875,85 дол. США, тобто: 11 837,00 дол. США (які нібито отримані позичальником) - 1 961,15 дол. США (які фактично сплачені позичальником) = 9 875,85 дол. США, що становить 394 540,21 грн., але з урахуванням того, що ОСОБА_2 , отримав позику лише в розмірі 154 231,20 грн. (еквівалент 5 528,00 дол. США) та з урахуванням сплати ним суми в розмірі 74600 грн. (що еквівалентно 1961, 15 дол. США), сплата яких визнана позивачем в позовній заяві, залишок заборгованості за позикою має складати не більше 142 495,66 гривень (що еквівалентно 3 566, 85 дол. США) відповідно до витягу з офіційного сайту, який позивач надав до позову.

На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду, постановленою 31.01.2025 року без виходу суду до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача Гавриленко Ю.Ю. позов підтримала, просила задовольнити. До суду надійшла її заява, у якій просила закінчити розгляд справи без її участі та без участі позивача.

У судовому засіданні представник відповідача Кожевніков О.М. проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити. До суду надійшла його заява, у якій просив закінчити розгляд справи без його участі.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У судовому засіданні встановлено, що 05.03.2021 року між сторонами укладено договір позики № Д050321-01 (далі - Договір).

Згідно з п. 1 Договору ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 154 231,20 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США =27,90 грн.) на день укладення цього договору еквівалентно 5 528 дол. США, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню в строки та в порядку, передбаченому цим договором буде відповідати 5 528 доларів США за курсом АТ КБ «ПриватБанк», не пізніше, ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 05.09.2021 року. За домовленістю сторін позика є безпроцентною.

Відповідно до п. 2 Договору сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі.

Пунктом 5 Договору визначено графік повернення коштів таким чином: 1 199,70 грн., що еквівалентно 43 дол. США до 05.04.2021 року, по 6 612,30 грн., що еквівалентно 237 дол. США до 5 числа травня, червня, липня і серпня, 126 582,30 грн., що еквівалентно 4 537 дол. США до 05.09.2021 року включно.

Згідно з п. 9 Договору сторони погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до дол. США, від зазначеного курсу в п. 1 Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПриватБанк» на день здійснення кожного платежу за цим договором.

Пунктом 11 Договору встановлено, що в разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку в розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 14 Договору у випадку повернення позичальником суми позики, визначеної в п. 1 даного договору, позикодавець зобов`язаний видати позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Після повного виконання зобов`язання позичальником за даним договором позикодавець зобов`язується також передати позичальнику розписку, яка була власноручно написана позичальником під час укладення даного договору, що є єдиним належним підтвердженням виконання ним зобов`язань за цим договором щодо повернення позики належним чином.

За умовами Договору ОСОБА_2 зобов`язався повернути в повному обсязі позику з можливими штрафними санкціями в терміни, визначені в п. 1 цього договору та відповідно до графіка повернення позичальником грошових коштів.

Відповідач підтвердив у письмових заявах, поданих у справі отримання 05.03.2021 року грошових коштів у розмірі 154 231,20 грн. від позивача.

Для забезпечення позичальником виконання зобов`язань за Договором у сумі 154 231,20 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США =27,90 грн.) на день укладення цього договору еквівалентно 5 528 дол. США, а також неустойки в розмірі та у випадах, передбачених договором позики та інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, сторонами укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений нотаріусом 05.03.2021 року.

19.03.2021 року сторонами підписано додаткову угоду № 1 до Договору, у якій змінено та доповнено умови договору позики № Д050321-01 від 05.03.2021 року, а саме змінено в п. 1 Договору суму отриманої відповідачем позики на 260 402,60 грн., що є еквівалентом 9 367 дол. США за курсом продажу доларів США в АТ КБ «ПриватБанк», встановленим на момент укладення даного договору ( 1 долар США = 27,80 грн.), а також домовленість, що саме таку суму повинен повернути позичальник до 05.09.2021 року. Також додатковою угодою № 1 внесено зміни в п. 5 Договору, а саме змінено розмір сум платежів, які підлягають поверненню щомісяця до 5 числа включно.

У п. 3 додаткової угоди № 1 до Договору сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані позикодавцем позичальнику в день підписання даної угоди, на підтвердження чого позичальник надав позикодавцю власноруч написану їм розписку.

29.03.2021 року сторони підписали додаткову угоду № 2 до Договору, якою змінено п. 1 Договору в частині розміру грошових коштів, які позикодавець передає у власність позичальника, а саме змінено на 309 914,90 грн., що є еквівалентом 11 029 доларів США за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк», встановленим на момент укладення даного договору ( 1 долар США = 28,10 грн.),а також домовленість про повернення саме такої суми до 05.09.2021 року. Також змінено суми платежів у графіку повернення позичальником грошових коштів.

У п. 3 додаткової угоди № 2 до Договору сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані позикодавцем позичальнику в день підписання даної угоди, на підтвердження чого позичальник надав позикодавцю власноруч написану їм розписку.

03.08.2022 року між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до Договору, у якій змінено та доповнено умови договору позики № Д050321-01 від 05.03.2021 року, а саме змінено в п. 1 Договору суму отриманої відповідачем позики на 387 187,60 грн., що є еквівалентом 9 716 дол. США за курсом продажу доларів США в АТ КБ «ПриватБанк», встановленим на момент укладення даного договору (1 долар США = 39,85 грн.), а також домовленість, що таку суму повинен повернути позичальник не пізніше, ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 05.01.2023 року. Також додатковою угодою № 3 змінено п. 5 Договору графік повернення позичальником грошових коштів.

У п. 3 додаткової угоди № 3 до Договору сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані позикодавцем позичальнику в день підписання даної угоди, на підтвердження чого позичальник надав позикодавцю власноруч написану їм розписку.

01.11.2023 року між сторонами укладено додаткову угоду № 4 до Договору, у якій змінено та доповнено умови договору позики № Д050321-01 від 05.03.2021 року, а саме змінено в п. 1 Договору суму отриманої відповідачем позики на 444 479,35 грн., що є еквівалентом 11 837 дол. США за курсом продажу доларів США в АТ КБ «ПриватБанк», встановленим на момент укладення даного договору (1 долар США = 37,55 грн.), а також домовленість, що таку суму повинен повернути позичальник не пізніше, ніж через 3 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 05.01.2024 року. Також додатковою угодою № 4 змінено п. 5 Договору графік повернення позичальником грошових коштів.

У п. 3 додаткової угоди № 4 до Договору сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані позикодавцем позичальнику в день підписання даної угоди, на підтвердження чого позичальник надав позикодавцю власноруч написану їм розписку.

На підтвердження отримання від позивача грошових коштів у сумі 444 479,35 грн. ОСОБА_2 написав власноручну розписку, де зобов`язався повернути грошові кошти до 05.01.2024 року.

Позивач зазначив, що ОСОБА_2 повернув йому грошові кошти в розмірі 74 600 грн.. що еквівалентно 1 961,15 дол. США, з яких сплачено: 01.11.2023 року 15 000 грн., що еквівалентно 401,53 дол. США, 10.11.2023 року 10 000 грн., що еквівалентно 267,01 дол. США, 14.11.2023 року 10 000 грн., що еквівалентно 267,02 дол. США, 12.02.2024 року 23 600 грн., що еквівалентно 620,73 дол. США, 03.04.2024 року 16 000 грн., що еквівалентно 404,86 дол. США. Усі платежі з 10.11.2023 року позивачем зараховано як сплату пені.

21.03.2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на транспортний засіб, вказаний у договорі застави від 05.03.2021 року на суму в розмірі 394 191,75 грн. Відповідно до відкритої інформації з АСВП вказаний виконавчий документ пред`явлений до виконання, виконання зупинено. Згідно з відкритою інформацію з сайту «Судова влада», а також Єдиного державного реєстру судових рішень виконавчий напис оскаржується ОСОБА_2 у суді. Враховуючи викладене, позивач не позбавлений права на вибір способу захисту своїх прав, зокрема, шляхом звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до розрахунку ОСОБА_1 заборгованість відповідача за Договором станом на дату подання позову становить 668 815,30 грн., з яких: 456 847 грн., що еквівалентно 11 435,47 дол. США, - основний борг, 211 968,30 грн., що еквівалентно 5 305,84 дол. США, - пеня.

Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому в справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15.

З додаткової угоди № 4 від 01.11.2023 року до договору позики №Д050321-01 від 05.03.2021 року вбачається, що позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 444 479,35 грн., що є еквівалентом 11 837 дол. США за курсом продажу доларів США в АТ КБ «ПриватБанк», встановленим на момент укладення даного договору (1 долар США = 37,55 грн.). Відповідач отримав вказану суму, що підтверджується його власноручною розпискою від 01.11.2023 року. З письмових доказів вбачається, що саме таку суму відповідач зобов`язався повернути ОСОБА_1 не пізніше, ніж через 3 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 05.01.2024 року.

Відповідач зазначив, що грошові кошти отримав від позивача лише один раз 05.03.2021 року на підставі договору позики, а додаткові угоди № 1 -4 укладав з позивачем під тиском у зв`язку з неможливістю сплати боргу, сума збільшувалася не через те, що він отримував кошти від позивача, а через збільшення боргу через нарахування неустойки. Суд не бере зазначені аргументи відповідача до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, додаткові угоди № 1 та 2 до Договору, якими сума отримана відповідачем збільшувалася, були укладені сторонами ще до настання терміну сплати першого платежу за Договором відповідно до узгодженого графіку. У судовому засіданні представник позивача пояснила, що при укладенні додаткових угод до Договору, відповідачу надавалися вказані в додаткових угодах суми, з яких частина грошових коштів погашала попередню отриману суму, що також підтверджується змістом п. 3 додаткових угод, а також тим, що попередні розписки передавалися відповідачу як погашені. Окрім того, доказів щодо тиску на відповідача під час підписання додаткової угоди № 4 до Договору чи розписки від 01.11.2023 року матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.ст. 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу.

Також ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 пеню, нараховану за період з 06.11.2023 року по 03.04.2024 року в розмірі 211 968,30 грн., що еквівалентно 5 305,84 дол. США.

Договором позики №Д050321-01 від 05.03.2021 року визначено про відповідальність ОСОБА_2 у разі прострочення повернення грошових коштів або їх частини у вигляді неустойки в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожний день існування простроченої заборгованості.

Відповідно до ст. 549 ЦПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжено, та який триває і на даний час.

На підставі викладеного відповідач звільняється від обов`язку сплати на користь позивача пені за прострочення зобов`язання - пені, нарахованої за період з 06.11.2023 року по 03.04.2024 року, тому суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 211 968,30 грн., що еквівалентно 5 305,84 дол. США.

Також, враховуючи зазначене, позивачем безпідставно зараховано в рахунок погашення пені грошові кошти, сплачені відповідачем після 10.11.2023 року. Отже, з урахуванням сплачених сум, що еквівалентні 1 961,15 дол. США на день сплати за курсом АТ КБ «ПриватБанк», сума боргу становить 9 875,85 дол. США, що за курсом продажу дол. США в АТ КБ «ПриватБанк» 39,95 грн. за долар США станом на 18.04.2025 року (як зазначено в позові) становить 394 540,21 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в стягненні іншої частини основного боргу суд відмовляє за необґрунтованістю.

На підставі викладено, суд задовольняє позов ОСОБА_1 частково.

Враховуючи, що позов задоволено частково, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути документально підтверджені судові витрати позивача зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 3 513,57 грн. (394 540,21 *(5350,52+605,60)/668 815,30).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15-16, 525-526, 257, 610, 625, 1046, 1047 ЦК України, ст. ст. 4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 259, 263-264, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,місце проживання: АДРЕСА_2 , суму боргу за договором позики в розмірі 394 540,21 грн.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 513,57 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко