З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" серпня 2025 р. Справа № 596/814/25
Провадження № 2/596/417/2025
Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Лисюк І.О.,
за участю секретаря судового засідання Туткалюк В.Р.,
представника позивача адвоката Вароди П.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області в смт. Гусятин в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник - адвокат Варода Павло Борисович до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей,
Позивачка ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник - адвокат Варода П.Б. звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що 23 жовтня 2005 року вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, відповідний актовий запис за №1789. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейні стосунки між ними не склалися, вони перестали розуміти один одного, сім`я фактично розпалася. Не проживають однією сім`єю та не підтримують сімейні стосунки. Шлюб носить формальний характер. В подальшому даний шлюб зберігати не доцільно. Заперечує на примирення між сторонами.
Діти знаходяться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку не надає їм належної матеріальної допомоги, матеріально не забезпечує дітей та ухиляється від виконання свого обов`язку щодо їх утримання, а тому просить суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони по справі належним чином повідомлені про призначення справи про стягнення аліментів до судового розгляду відповідно до ст.128 ЦПК України.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.
Представник позивачки адвокат Варода П.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Додатково пояснив, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникають конфлікти на ґрунті не приязних відносин, у них відсутні почуття поваги одне до одного, вже протягом двох місяців сторони не проживають разом. Можливість щодо збереження шлюбу відсутня.
Відповідач ОСОБА_2 на утриманні непрацездатних батьків, малолітніх дітей не має, матеріальне становище його задовільне, стан його здоров`я -задовільний. ОСОБА_2 працездатний, офіційно не працевлаштований, однак працює тимчасово, у власності в сторін наявний спільний житловий будинок, придбаний під час шлюбу.
Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлявся судом про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції суду рекомендованим листом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно приписів ст.128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 23 жовтня 2005 року уклали шлюб, який вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міськрайонного управління юстиції Тернопільської області України, відповідний актовий запис №1789, згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 видане 23 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.(а.с.7)
Сторони по справі являються батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12). Добровільно питання утримання малолітніх дітей сторонами не врегульовано.
Спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини не підтримують, шлюб існує формально і зберігати його неможливо.
Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Як слідує із змісту позовної заяви, а також пояснень сторони позивача, спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують, шлюб існує формально і зберігати його неможливо.
Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечать інтересам позивачки, а тому позов підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд приходить до наступного.
Як вбачається із змісту пояснень сторони позивача, відповідач - ОСОБА_2 на утриманні непрацездатних батьків, малолітніх дітей не має, матеріальне становище його задовільне, стан здоров`я -задовільний.
Син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 проживають з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 (а.с.13,14). Добровільно питання утримання неповнолітніх дітей сторонами не врегульовано.
Судом також встановлено, що починаючи з 13.06.2025 року і по теперішній час між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дітей.
За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно приписів ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Як слідує із роз`яснень, що містяться в пунктах 17, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким вона проживає. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).
Як слідує із змісту положень ст.181 СК України, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно вимог частин першої, другої та третьої статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 має можливість виконувати батьківські обов`язки по утриманню неповнолітніх дітей, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав неповнолітнього сина ОСОБА_3 та малолітньої дочки ОСОБА_4 , які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дітей.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує задовільний стан здоров`я дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , задовільний стан здоров`я платника аліментів, його матеріальне становище і приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.06.2025 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.
При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.
Суд вважає, що даний розмір аліментів буде достатнім для належного виховання та утримання дітей, а також забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Дане рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1(один) місяць допустити до негайного виконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 1211,20 грн..
Судовий збір за вимогу про стягнення аліментів суд стягує з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 180-184, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 5, 13, 76, 82, 141, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 280, 430 Цивільного процесуального кодексу України суд,
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 23 жовтня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міськрайонного управління юстиції Тернопільської області України, відповідний актовий запис №1789. (Свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 , видане 23 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України).
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , щомісячно аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 червня 2025 року до досягнення старшою дитиною повноліття.
Дане рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1(один) місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 06.08.2025.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК