Справа № 522/6672/13-ц
Провадження № 2-п/522/87/25
УХВАЛА

04 серпня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

представника позивача адвоката Гортолум В.С.,

інші учасники в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Струкової Крістіни Олексіївни про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2013 року у справі № 522/6672/13-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2013 заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 197 743,86 грн, що є еквівалентом 24 739,63 дол. США та судовий збір в розмірі 1 977,43 грн.

02.10.2023 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси внесено виправлення в рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2013 року у справі за позовом ПАТ Державний ощадний банк України до ОСОБА_1 про стягнення боргу, а саме з резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції : «Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ПАТ Державний ощадний банк України суму заборгованості в розмірі 24 739, 63 дол. США, що є еквівалентом 197 743,86 грн та судовий збір в розмірі 1 977,43 грн».

16.06.2025 представник відповідача адвокат Струкова К.О. звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд заочного рішення від 16.10.2013 у справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідач не отримувала жодного процесуального документа по справі, включаючи саме рішення, копію позовної заяви, повістки або інші повідомлення суду, а про існування рішення відповідач дізналась лише 04.06.2025, користуючись застосунком «ДІЯ», відповідач отримала інформацію про наявні арешти її майна. Доказів належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про судові засідання у справі № 522/6672/13-ц відповідно до ч. 6 ст. 128, ст. 129, ст. 130 ЦПК України матеріали справи не містять. Відповідач не отримувала повісток, позову, не була повідомлена про судовий розгляд, суд не вжив достатніх заходів для належного повідомлення відповідача. Таким чином, суд безпідставно розглянув справу за відсутності доказів про належне повідомлення відповідача про судове засідання та за відсутності відповідної письмової згоди (заяви) на розгляд справи без його участі. Тим самим порушено право на участь у справі, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини. У зв`язку з чим, заявник просить суд скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2013 у справі № 522/6672/13-ц та призначити справу до судового розгляду у загальному порядку.

07.07.2025 ухвалою головуючого судді Павлик І.А. заяву прийнято до розгляду.

25.07.2025 від представника ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2013.

Банк зазначає, що особа повинна вчинити всі можливі дії для дотримання строку перегляду рішення, з яким вона не згодна, з моменту як дізналась про його існування. В даному випадку, у своїй заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 зазначає, що з моменту ухвалення Приморським районним судом м. Одеси заочного рішення від 16.10.2013, вона не отримувала жодних процесуальних документів у справі № 522/6672/13-ц, тому про рішення їй стало відомо лише 04.06.2025 з додатку «Дія» та вона вчасно - 16.06.2025, звернулась до суду для його перегляду.

Однак, ОСОБА_1 була обізнана про розгляд в Приморському районному суді м. Одеси цивільної справи за позовом Банку про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Про судові засідання належним чином та завчасно повідомлялась, що підтверджується: конвертом з рекомендованим повідомленням № 145 про виклик у судове засідання на 09.09.2013 об 11:50 год. та про надсилання копії позовної заяви Банку з додатками (а. с. 39); рекомендованим повідомленням про вручення 08.10.2013 поштового відправлення № 680 про виклик у судове засідання на 16.10.2013 о 12:30 год. (а. с. 44). Однак, будучи обізнаною про наявність судової справи про стягнення з неї коштів, Заявник свідомо не подавала жодних заперечень щодо позовних вимог Банку та не з?явилась у судове засідання 16.10.2013, в якому прийнято судове рішення по суті справи.

Крім того, у вересні 2024 року АТ «Ощадбанк» звернулось до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2024 у справі № 522/6672/13-ц про відмову у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника (Ляшенко Ж.О.) у справі за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1

16.01.2025 за вх. № 1233/25 ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Струкової К.О., подала до апеляційного суду відзив на апеляцій скаргу Банку у справі № 522/6672/13-ц (а. с. 211). З відзиву вбачається, що ОСОБА_1 обізнана про відкриття 08.08.2019 щодо неї виконавчого провадження № 59760916 за виконавчим листом № 522/6672/13-ц, виданим 22.07.2019 на виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2013.

Постановою Одеського апеляційного суду від 29.04.2025 вказану вище апеляційну скаргу Банку задоволено. З абзацу 6 сторінки 2 даної постанови вбачається, що представник ОСОБА_1 в судовому засіданні була присутня. Зазначене вище підтверджує факт обізнаності заявниці про існування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2013 № 522/6672/13-ц про стягнення з неї на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором задовго до повідомленої нею дати - 04.06.2025.

За таких обставин, звернення до суду з заявою про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення через надмірно тривалі строки після ухвалення рішення, без поважних причин пропуску таких строків, є підставою для відмови у поновленні пропущеного процесуального строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2013.

Зокрема, матеріалами справи підтверджено належне повідомлення ОСОБА_1 щодо судового засідання (а.с. 44 містить рекомендоване повідомлення про вручення 08.10.2013 адресату ОСОБА_2 поштового відправлення № 680 - судової повістки), призначеного на 16.10.2013 о 12:30 год., тобто того судового засідання, в якому було ухвалено заочне рішення.

Жодних доводів щодо незгоди з рішенням суду про стягнення з Відповідача на користь Банку заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 не висловила та будь-яких доказів, які б свідчили про порушення її прав та законних інтересів, всупереч п. 3, 4 ч. 2 та ч. 7 ст. 285 ЦПК України, не надала.

Дослідивши матеріали справи та заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 44) ОСОБА_1 отримала судову повістку про виклик у судове засідання у справі № 522/6672/13-ц на 16.10.2013 на 12 год. 30. хв.

Також у матеріалах справи наявний відзив представника ОСОБА_1 адвоката Струкової К.О. від 16.01.2025 за вх. № 1233/25 до апеляційного суду на апеляцій скаргу Банку у справі № 522/6672/13-ц (а. с. 211). З відзиву вбачається, що ОСОБА_1 обізнана про відкриття 08.08.2019 щодо неї виконавчого провадження № 59760916 за виконавчим листом № 522/6672/13-ц, виданим 22.07.2019 на виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2013.

Суд зазначає, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Тому пропуск на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників, яких особа, що звернулась з даною заявою, могла і повинна була уникнути при її подачі.

Суд у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, рішення «Трух проти України» від 14.10.2003).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-X) (§ 46 рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (§ 47 рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

За змістом § 52 рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення. За цих підстав ЄСПЛ постановив, що було допущено порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (§ 53 рішення).

Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі № 203/642/14-ц (де було ухвалено заочне рішення та ухвалою суду першої інстанції заяву про його перегляд було залишено без задоволення) зазначив, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Проаналізувавши зазначені заявником підстави для скасування заочного рішення, судом встановлено, що заявником в заяві про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України не доведено поважності причин нез`явлення у судові засідання та не наведено підстав, які в розумінні ст. 76 ЦПК України, мали б істотне значення для правильного вирішення справи та не були враховані судом під час ухвалення заочного рішення 16.10.2013, а отже заяву про перегляд заочного рішення відповідача слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 280, 284, 287 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Струкової Крістіни Олексіївни про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2013 року у справі № 522/6672/13-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали відповідно до ст. 259 ЦПК України буде складено протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст ухвали складено 11.08.2025.