11.08.2025 Справа № 363/4083/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11 серпня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б.; за участю секретаря судових засідань Гриб І.І., розглянувши за правилами окремого провадження матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи,-

ВСТАНОВИВ:

21.07.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена заява, в якій представник заявника просить ???встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, Біловодського району, села Бараниківка, який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Луганськ, причина смерті - «гостра недостатність кровообігу гострий інфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка».

Зі змісту заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в російській федерації луганської народної республіки, м. Луганськ помер ОСОБА_2 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець Луганської області, Біловодського району, село Бараниківка, причиною смерті якого стала гостра недостатність кровообігу гострий інфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка. ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_2 . ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою, АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 його донькою, ОСОБА_1 були отримані наступні документи, видані органами так званої «Луганської народної республіки»: «Свідоцтво про смерть», від 10 вересня 2024 року, серія НОМЕР_1 , «Медичне свідоцтво про смерть» серія 43 № 277001540 від 06.09.2024 року видане державною бюджетною установою охорони здоров`я «Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи» Луганської Народної Республіки відділ судово-медичної експертизи трупів. Однак ці документи не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони були видані на тимчасово окупованій території України. У зв?язку з цим наявні документи не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та наказу Міністерства охорони здоров?я України від 15.05.2017 № 142 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Встановлення факту смерті особи необхідні доньці ОСОБА_1 для забезпечення її прав та законних інтересів на території України і подальшого визнання державою Україна факту смерті її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Вишгородський районний суд Київської області від 25.07.2025 року відкрито провадження по справі.

У судове засідання ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. До судового розгляду від представника ОСОБА_1 - адвоката Калінченко О.В. надійшло клопотання, в якому вона просила судовий розгляд поданої заяви проводити за відсутності заявника та її представника.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення. Про причини неявки представник заінтересованої особи не повідомив, будь-яких заяв, клопотань чи інших процесуальних документів до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що заінтересована особа була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, враховуючи подане заявником та її представником клопотання про проведення судового розгляду за їх відсутності, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, а також враховуючи встановлену законодавством терміновість розгляду даної категорії справ, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали поданої заяви, оцінивши докази, які містяться у справі, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

З Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23.01.2001 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_1 , про що міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції складено відповідний актовий запис № 88 (а.с. 9).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України», який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється діяКонституціїта законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 2, 3статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

18.06.2025 року Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що нею на підтвердження факту смерті пред`явлено свідоцтво про смерть, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (а.с. 15).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 в позасудовому порядку позбавлена можливості зареєструвати смерть батька, оскільки документи, що посвідчують цей факт видані органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, і не можуть бути прийняті державним органом реєстрації актів цивільного стану.

З копії Медичної довідки про смерть серії 43 №277001540 від 06.09.2024 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок гострої недостатність кровообігу гострий інфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка (а.с. 14).

З копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10.09.2024 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 м. Луганську, про що відповідним органом реєстрації актів цивільного стану, створеним на окупованій території, 10.09.2024 року зроблено відповідний актовий запис №1.

З копії паспорта ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та є уроженцем Луганської області, Біловодського району, село Бараниківка (а.с. 11-12).

Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, на підставі викладеного суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказ, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 встановлено, що до тимчасово окупованої російською федерацією території України з 07.04.2014 року відноситься весь Луганський район Луганської області.

На підставі викладеного, суд вважає надані заявником документи, як доказ смерті особи належними та допустимими, не дивлячись на те, що установа, яка видала ці документи, знаходиться на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Пунктом 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року встановлено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні в актових записах цивільного стану у графах: "Дата народження", "Дата смерті" число і рік вказуються арабськими цифрами, місяць - словом; "Місце народження" та "Місце смерті" зазначаються повна офіційна назва держави та інші дані згідно з існуючим адміністративно-територіальним устроєм.

З копій Свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті вбачається, що місцем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є м. Луганськ.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасово окупованій території України, місце смерті: Україна, Луганська область, м. Луганськ, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.247,263-265,293-294,315,317,319,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити ??? факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, Біловодського району, села Бараниківка, який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті - «гостра недостатність кровообігу гострий інфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка».

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник:

ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , зараєвстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ),

Заінтересовані особи:

Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса: 07301, Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 6-А)

Суддя М.Б. Баличева