ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м.Суми

Справа №591/1975/24

Номер провадження 22-ц/816/675/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 09 вересня 2024 року у складі судді Сидоренко А.П., постановлену у м. Суми, повне рішення складено 16 вересня 2024 року,

в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Товарніченко Євгенії Анатоліївни, боржник ОСОБА_2 ,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Сєришеву О.С. звернулася до суду із вказаною скаргою, яку мотивує тим, що в провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває цивільна справа № 591/6378/23 за її позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні. За наявності спору щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дітьми, а також визначенні місця проживання дітей, який розглядається в судовому порядку, ОСОБА_2 , без відома та дозволу матері, вивіз дітей за кордон. 27 грудня 2023 року Зарічним районним судом м. Суми постановлена ухвала у справі № 591/6378/23 про вжиття заходів забезпечення позову щодо зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити спілкування (контакт) дітей: малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 шляхом відеозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або программ Zoom, Skype тривалістю 30 хвилин на кожну дитину кожного дня.

ОСОБА_1 звернулася до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Зарічний відділ ДВС) із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного судового рішення, проте 29 січня 2024 року заступником начальника Зарічного відділу ДВС Товарніченко Є.А. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з підстав, передбачених п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», мотивуючи це тим, що боржник проживає в Данії.

Дії заступника начальника Зарічного відділу ДВС щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року вважає неправомірними та такими, що порушують її права, та права дітей на належне виконання судового рішення.

Наголошує на тому, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а документальне підтвердження його місця проживання разом з дітьми в Королівстві Данія відсутнє. Тому вважає, що правомірно звернулася до Зарічного відділу ДВС з метою примусового виконання ухвали суду від 27 грудня 2023 року.

Посилаючись на вказані обставини, просить:

1. Визнати дії заступника начальника Зарічного відділу ДВС Товарніченко Є.А. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року щодо примусового виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/6378/23 від 27 грудня 2023 неправомірними.

2. Скасувати повідомлення заступника начальника Зарічного відділу ДВС Товарніченко Є.А. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року щодо примусового виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2023 року у справі № 591/6378/23.

3. Зобов`язати уповноважених осіб Зарічного відділу ДВС прийняти до виконання ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2023 року у справі № 591/6378/23.

Зарічний районний суд м. Суми ухвалою від 09 вересня 2024 року скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сєришевої О.С. задовольнив частково.

Визнав дії заступника начальника відділу Зарічного відділу ДВС Товарніченко Є.А. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року щодо примусового виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/6378/23 від 27 грудня 2023 року неправомірними.

Скасував повідомлення заступника начальника відділу Зарічного відділу ДВС Товарніченко Є.А. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року щодо примусового виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/6378/23 від 27 грудня 2023 року.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовив.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Зарічний відділ ДВС подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення; вирішити питання розподілу судових витрат.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що перебування боржника в Данії встановлено у судовому засіданні, а факти, які встановлені судом не потребують доказуванню.

Учасники справи правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 27 грудня 2023 року у справі № 591/6378/23 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні.

Зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити спілкування (контакт) дітей: малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю, ОСОБА_1 шляхом відеозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема, з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype тривалістю 30 хвилин на кожну дитину кожного дня. Вказана ухвала суду набрала законної сили 12 січня 2024 року (а.с. 6-7).

Стягувачка звернулася до Зарічного відділу ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаної ухвали суду № 591/6378/23, виданої 27 грудня 2023 року Зарічним районним судом м. Суми.

29 січня 2024 року заступником начальника Зарічного відділу ДВС винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з підстав передбачених п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому суб`єкт оскарження послався у повідомленні на те, що в установчій частині рішення зазначено, що боржник проживає в Данії. ОСОБА_6 не підвідомча Зарічному відділу ДВС (а.с. 11-12).

З довідки про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що боржник ОСОБА_2 з 19 листопада 2004 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий документ ОСОБА_1 пред`явлено до виконання за підвідомчістю, тобто вона правомірно звернулася до Зарічного відділу ДВС з метою примусового виконання ухвали суду від 27 грудня 2023 року. Отже, дії заступника начальника відділу Зарічного відділу ДВС Товарніченко Є.А. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року щодо примусового виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/6378/23 від 27 грудня 2023 року є неправомірними, а вказане повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання - підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що такі висновки місцевого суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Статтею 447 ЦПК України (в ред. на час складення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) (тут і далі в ред. на час виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У частині восьмій статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Встановивши, що зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_7 є АДРЕСА_1 , а документальне підтвердження місця його проживання в Королівстві Данія відсутнє, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2023 року у справі № 591/6378/23 ОСОБА_1 пред`явила до виконання за підвідомчістю, тому дії заступника начальника Зарічного ДВС щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є неправомірними, а відповідне повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29 січня 2024 року щодо примусового виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/6378/23 від 27 грудня 2023 року підлягає скасуванню.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які давали б підстави для скасування постановленої ухвали суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374; 375, 381-382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 09 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов