МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"07" серпня 2025 р. Справа №370/772/25
Провадження № 2/370/242/25
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючої судді Сініциної О.С. у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Представник відповідача, адвокат Калінін С.К. 29 липня 2025 року через систему «Електронний суд» звернувся до Макарівського районного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.
На обґрунтування клопотання, представник відповідача зазначив, що Макарівський районний суд Київської області від 22 липня 2025 року у цивільній справі № 370/772/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнив частково, стягнув із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі14 284,80 грн, витрати на судовий збір 891,44 грн та на правничу допомогу 5 000 грн.
Однак, суд не вирішив питання щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу відповідачу.
Так, у відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідач у зв`язку із розглядом справи очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн, на виконання умов пункту 2 Додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 26.03.2025 № б/н/25, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери». Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги скріплений електронними підписами сторін.
На виконання вимог частини четвертої статті 83 Цивільного процесуального кодексу України повідомлено, що разом з відзивом на позовну заяву не можуть бути подані докази на підтвердження оплати судових витрат за надання правової допомоги, що пов`язано із визначеним в договорі порядком розрахунків між сторонами.
Зокрема, у пункті 2 Додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 26.03.2025 № б/н/25 визначено, що за надання професійної правничої (правової) допомоги за підпунктом 1.1. Договору, клієнт сплачує гонорар (винагороду) у розмірі 7 000 грн, у строк до набрання судового рішення законної сили у справи, що визначена предметом Договору.
Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються: копією договору № б/н/25 від 26.03.2025, додатком № 1 до нього, рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару (винагороди), актом виконаних робіт від 29.05.2025.
У такому разі, представник відповідача вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, обсягом наданих послуг, значенням справи для відповідача, а тому просить задовольнити його клопотання.
Із запереченнями на заяву про ухвалення додаткового рішення представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 20 липня 2025 року звернувся до суду, в яких, зокрема, зазначено, що до відзиву представник відповідача не долучив відповідні докази про надання правничої допомоги, а також розмір такої допомоги не відповідає складності справи, яка не вимагала проведення значного обсягу юридичної роботи. Крім того, матеріали не містять доказів оплати гонорару за професійну правничу допомогу.
Дослідивши клопотання адвоката Калініна С.К. та заперечення ТОВ «Коллект Центр», матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Макарівський районний суд Київської області від 22 липня 2025 року у цивільній справі № 370772/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість у розмірі 14 284,80 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 891,44 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяві, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 7 000 грн. На підтвердження цього долучені такі документи:
- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2212;
- копія ордеру на надання правничої допомоги від 29.05.2025;
- копію Договору № б/н/25 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 26.03.2025;
- копію Додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 26.03.2025, відповідно до якої розмір гонорару (винагороди) складає 7 000 грн;
- рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), затверджені рішення засновника Адвокатського Бюро «Калінін і партнери» від 17.07.2018 № 3/2018;
- копію Акта виконаних робіт (наданих послуг) від 29.05.2025 вартістю 7 000 грн (термін виконання (обсяг) 12 год (20 стр).
Згідно із пунктом 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною третьою статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до статті 246 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).
У цивільному процесі закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України).
Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 Цивільного процесуального кодексу України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом пункту 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина третя статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).
Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Частинами п`ятою, шостою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
З цього приводу, слід зазначити, що надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд встановив, що представник відповідача, адвокат Калінін С.К. подав до суду першої інстанції такі процесуальні документи: відзив на позовну заяву; заперечення на клопотання про витребування доказів; заяву про виключення документа з числа доказів.
З огляду на викладене, ураховуючи, що такі послуги як підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву, клопотання про заперечення про витребування доказів та про виключення документа з числа доказів, особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін), а також складність справа є незначною в цій категорії, наявна узгоджена та усталена судова практика, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, беручи до уваги критерії розумності та співмірності, суд дійшов висновку, що заяву представника відповідача необхідно задовольнити частково, стягнувши з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 133-141, 259, 268, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в:
Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складений 07 серпня 2025 року.
Суддя О.С. Сініцина