Справа № 462/6271/24 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/3878/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивували тим, що 01.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду №200493374 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 11674,11 грн, з встановленим строком користування з 01.04.2016 по 01.04.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений у кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 позивачем набуто право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за кредитним договором №200493374. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів.

До позовної заяви надано витяг з додатку 1 до договору від 15.06.2020 №7_БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладання договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості. 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Таким чином, банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк.

Станом на 04.08.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 35709,33 грн, з яких: 11674,11 грн заборгованість за кредитом; 24035,22 грн заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладання договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів.

Крім того, зазначив, що на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних. Оскільки заборгованість відповідача за кредитним договором №200493374 від 01.04.2016 становить 35709,33 грн, то сума збитків з урахуванням 3% річних становить 3218,34 грн, а сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 14423,65 грн. Разом заборгованість становить 53351,21 грн.

Також просив поновити строк позовної давності для подання позову до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором №200493374 від 01.04.2016, оскільки він був пропущений з поважних причин, а саме у зв`язку із розглядом Господарським судом міста Києва справи за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (правонаступник ТОВ «Діджи Фінанс») до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор», у якій предметом спору є приналежність права вимоги за кредитними договорами (в тому числі і кредитним договором №200493374 від 01.04.2016), які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020 укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем; запровадженням карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби; введенням на території України воєнного стану. На підставі викладеного просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 53351,32 грн заборгованості та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2024 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» оскаржив його в апеляційному порядку та просив суд скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Покликається на те, що кредитний договір № 200493374 укладено ще 01.04.2016 та не

оспорювався. Окрім того, ОСОБА_1 підтвердив, що йому відома інформація про наявні умови споживчого кредитування і сукупну вартість кредиту, про фінансові умови кредитного договору, а також, те що він отримав на руки примірник заяви та графіку платежів. 01.04.2016 ОСОБА_1 підписано графік платежів до кредитного договору № 200493374 від 01.04.2016, який є його невід`ємною частиною, та довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту. Згідно графіку платежів до кредитного договору № 200493374 від 01.04.2016, Банк надав кредит ОСОБА_1 у розмірі 11674,11 грн.

В свою чергу, ОСОБА_1 , своїм підписом під графіком платежів підтвердив, що отримав вищезазначену суму кредиту, ознайомився та погодився з графіком платежів. Таким чином, між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 дійсно виникли правовідносини за кредитним договором № 200493374 від 01.04.2016, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за зазначеним договором.

Також покликається на те, що надана позивачем виписка по рахунках сформована з 23.05.2016, а не з часу укладення договору 01.04.2016, дана обставина пов`язана з тим, що у ФГВФО наявні виписки з особових рахунків лише з періоду введення тимчасової

адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» (копію відповіді ФГВФО з даного приводу додаємо). Проте, дані виписки з особових рахунків є основним доказом, який

підтверджує наявність заборгованості та її розмір за кредитним договором № 200493374 від 01.04.2016 саме за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» (23.05.2016) по 27.07.2020.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами,

що відповідач дійсно отримав у ПАТ «Банк Михайлівський» кредит у розмірі 11674,11 грн, розмір відсотків, а також наявність у відповідача заборгованості за кредитним

договором № 200493374 від 01.04.2016 у загальному розмірі 53351,32 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 01.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено договір у формі заяви (оферти) №200493374 про надання та використання платіжної картки Visa/MasterCard, номер рахунку одержувача: НОМЕР_1 , з бажаною сумою кредиту в розмірі 10000 грн, максимальна ставка по ліміту 67,07% річних, максимальний кредитний ліміт до 50000,00 грн. Умовами договору передбачено, що ОСОБА_1 пропонує банку укласти з ним договір про надання та використання платіжної картки в рамках якого: надати йому кредит у сумі, що зазначена у графі «Сума кредиту» Розділу 2ОП Заяви, та в день кредиту утримати з суми кредиту разову комісію за видачу кредиту у сумі 175,11 грн; відкрити рахунок, що буде використовуватися виключно в рамках кредитного договору, зазначений в графі Рахунок клієнта Розділу 2 ОП Заяви /а.с.6/.

01 квітня 2016 року ОСОБА_1 підписана анкета №2612780, в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту 10000 грн, строк (міс.) 12, мета кредиту купівля товарів, сума додаткових послуг 1674,11 грн); контактну інформацію; адресу реєстрації клієнта; адресу фактичного місця проживання або перебування; додаткову контакту інформацію (третя особа); інформацію про місце роботи; дані про доходи та витрати; майно /а.с.7/, довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках Персонального кредиту готівкою, кредитна картка «МКредитка» та тарифи по продукту /а.с.9 зворотній бік/.

01 квітня 2016 року між сторонами складено графік платежів, згідно з яким рахунок клієнта НОМЕР_2 /а.с.9/.

20 липня 2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №7_БМ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №200493374, укладеним 01.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».

Відповідно до витягу з Реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору факторингу №7_БМ про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 20 липня 2020 року, загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором №200493374 від 01.04.2016 складає 35709,33 грн, в тому числі: заборгованості по тілу кредиту 11674,11 грн, заборгованості за доходами 24035,22 грн, а також вказана дата закінчення кредитного договору 01.04.2017.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд першої інстанції, оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України, подані учасниками справи докази, а саме копії: заяви (оферти) від 01.04.2016 року №, анкети №2612780 від 01.04.2016 року, довідки про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту від 01.04.2016 року, договору добровільного страхування життя держателів платіжних карток від 01.04.2016 року, графік платежів від 01.04.2016 року, договір №7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та витяг з реєстру боржників до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року, прийшов до вірного висновку про недоведеність позовних вимог, адже доказів того, що відповідачем були отримані кредитні кошти, їх розмір та дата отримання, розмір відсотків та порядок і період їх нарахування позивачем надано не було.

Надана на підтвердження наявності заборгованості виписка по особовому рахунку № НОМЕР_3 з 23.05.2016 по 27.07.2020 за кредитним договором №200493374_КІ від 01.04.2016 не підтверджує вищезазначеного, оскільки згідно з заявою №200493374 від 01.04.2016, анкетою №2612780 від 01.04.2016 та графіком платежів - номер особового рахунку позичальника № НОМЕР_2 .

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ні із позовної заяви, ні із виписки по особовому рахунку неможливо встановити коли саме відповідач отримав кредит у розмірі 11674,11 грн, що також неможливо встановити суду самостійно, із наданих в якості доказу позивачем виписок по особовим рахункам, оскільки така виписка сформована з 23.05.2016 року, а не з часу укладення договору. У долучених до справи виписках по особовим рахункам зазначений рахунок, який не відповідає рахунку, вказаному у розписці про отримання платіжної карти і жодного доказу того, що рахунок, вказаний у виписках, належить саме відповідачу, не зазначено ні у позовній заяві, ні у додаткових поясненнях у справі, наданих позивачем, ні у доданих до позовної заяви доказах.

А тому, не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не досліджувались виписки по особовому рахунку, надані позивачем до позовної заяви та додаткових поясненнях у справі.

З долученої до позовної заяви позивачем заяви (оферти) №200493374, яка підписана представником ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 01.04.2016 року неможливо зробити висновок про розмір та дату надання кредиту відповідачу, дату сплати заборгованості за кредитом чи відсутності сплати за кредитом, неможливо встановити розмір процентів та порядок їх нарахування.

З довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продукту» Прибуткова картка+Кредитка (не іменна) - сума можливого кредиту вказана до 50000 грн., строк кредиту 12 місяців, орієнтовна сукупна вартість кредиту 11674,11 грн.

Колегія суддів зауважує, що належними доказами, які підтверджують наявність кредитної заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження та оцінки судом, які їх обґрунтовано спростовано.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення підстав для розподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.08.2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.