Справа №:755/6304/24
Провадження №: 2-др/755/105/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
"06" серпня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючої судді Яровенко Н.О. розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача Моторного (транспортне) страхового бюро України - адвоката Гусєва Павла Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування (регламентної виплати), -
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування (регламентної виплати).
28 липня 2025 року в провадження судді надійшла заява представника відповідача Гусєва П.В., яка звернувся до суду із заявою про відшкодування судових витрат на правову допомогу, в якій просив стягнути з позивачавитрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
Сторони в судове засідання не викликалися, відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2025 року відмовлено в позовних вимогах ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування (регламентної виплати). Однак, представник відповідача просить вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат з позивача по оплаті професійної правничої допомоги у відповідно до ст. 134, 141 ЦПК України.
Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України відзив на позовну заяву містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, що складається з витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 2 000,00 грн.
Із поданої заяви представника відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (з належними до неї додатками), вбачається, що при винесені рішення судом не було вирішено питання розподілу судових витрат з оплати професійної правничої допомоги.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.
Частинами 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.
Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутності таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів.
На підтвердження понесених витрат представником відповідача до позовної заяви подано наступні докази: договір № 4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права від 12 жовтня 2021 року, додаткова угода до Договору про надання послуг в сфері права № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року, додаткова угода №1099 до договору про надання послуг в сфері права № 4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 року з переліком наданих послуг та їх вартістю, копія довіреності та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України).
Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1. договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2. за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3. як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4. адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з встановленого у самому договорі розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни усіх послуг, що надаються адвокатом, суд має право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
Враховуючи, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) відмовлено, суд приходить до висновку, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача, у відповідності до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України.
З огляду на зміст викладених норм чинного законодавства України, виконуючи положення ч. 3 ст. 141 ЦПК України та враховуючи оцінені судом докази щодо понесення стороною відповідача витрат пов`язаних з розглядом справи і встановлені судом обставини стосовно дійсного понесення судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви представника відповідача про відшкодування судових витрат в повному обсязі та стягнення з позивача коштів у розмірі 2 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 140, 141, 247, 263-265, 270, 280, 281, 354, 355, ЦПК України, суд, -
Заяву представника відповідача Моторного (транспортне) страхового бюро України - адвоката Гусєва Павла Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортне) страхового бюро України витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішенняможе бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Моторно (транспортне) страхове бюро України, , адреса місцезнаходження: місто Київ, Русанівський бульвар, 8.

Суддя Н.О. Яровенко