ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/665/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників за наявними у справі матеріалами у м.Тернополі цивільну справу №607/19590/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі відповідач, апелянт) про стягнення в її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень, щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішення суду від 07 серпня 2024 року було розірвано. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час діти проживають разом із нею та знаходяться повністю на її утриманні. Проте, вона самостійно не може забезпечити та задовольнити потреби дітей, оскільки вони потребують фізичного та духовного розвитку, належного харчування, медичного догляду та лікування. На даний час їй відомо, що відповідач за станом здоров`я та матеріальним становищем може надавати кошти для утримання дітей, проте протягом тривалого часу не надає дітям матеріальної допомоги, хоча має таку можливість. Оскільки відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей, просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати зі ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 06 вересня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду змінити, стягнувши з нього аліменти на дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Вважає рішення необґрунтованим у зв`язку з неповнотою встановлення обставин, які мають значення для справи.

Зокрема зазначає, що судом неналежним чином надано оцінку тому факту, що він має щомісячний дохід лише 2361 грн, є особою з інвалідністю, а також потрапив у ДТП, внаслідок чого його стан здоров`я значно погіршився та він не може працювати.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що cторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2018 року, який розірвано рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2024 року у справі №606/1460/24.

В шлюбі у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 21 лютого 2020 року, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19 серпня 2022 року.

Діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання № 34164/28-03 від 11 березня 2020 року, та витягу про реєстрацію місця проживання № 10173/28-03 від 29 серпня 2022 року, виданими Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міською ради. Позивачка ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації, що стверджується довідкою №139, виданою 14 червня 2024 року ДП «Люкс-житло» ПП «Люкс».

Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №288 від 17 січня 2025 року, ОСОБА_4 09 січня 2025 року отримав закритий косий, уламковий перелом н/3 правої великогомілкової кістки із зміщенням уламків, садна правої гомілки, закриту травму грудної клітки, забій лівої половини грудної клітки, закриті переломи 11-12 ребер зліва, внаслідок ДТП, яке мало місце 09 січня 2025 року під час керування велосипедом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вірно виходив з наявності правових підстав для задоволення вимог про стягнення аліментів.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Тлумачення як статті 7 СК України загалом, так і частини дев`ятої статті 7 СК, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частинами першою, другою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

У постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №523/2927/18 (провадження № 61-13820св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) зазначено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина третя статті 182 СК України).

Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 та від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2024 року для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні.

Проте, у кожному конкретному випадку суд визначає розмір аліментів виходячи із віку та потреб дітей сторін, а також фізичних та матеріальних можливостей батьків щодо утримання своїх дітей.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 3000 грн. для кожної дитини, оскільки такий розмір відповідає інтересам дітей, а також врахував положення частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 не може працювати внаслідок отриманої ним травми в ДТП та матеріальне становище відповідача не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн для кожної дитини колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про неможливість виконувати відповідачем будь-яку оплачувану роботу, як і відсутні будь-які докази про його неможливість працевлаштуватися через отримані ним травми чи через наявність інвалідності, а безробіття не є підставою для несплати аліментів.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Колегія суддів також вважає, що з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей, а також медикаменти, які необхідні зазначений розмір аліментів не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дітей. При цьому будь-яких інших осіб на утриманні відповідача немає.

Ураховуючи встановлені судом обставини, суд першої інстанцій визначив розмір аліментів на дитину з батька відповідно до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст.375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч.2 ст.371 ЦПК України слід продовжити строк розгляду справи на п`ятнадцять днів.

Керуючись ст.ст.367, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

Продовжити строк розгляду справи на п`ятнадцять днів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду не підлягає, окрім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий: Костів О.З.

Судді: Хома М.В.

Гірський Б.О.