Справа № 650/3592/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі

головуючого - судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту, а саме: що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісті під час виконання бойового завдання. В обґрунтування позову вказала, що вона є матір`ю військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у грудні 2023 року зник безвісти під час виконання бойового завдання. Зниклий безвісти ОСОБА_2 повністю утримував її як до повномасштабного вторгнення рф у 2022 році, так і після нього. Її син постійно допомагав їй коштами, за які вона купувала продукти харчування, частково оплачувала комунальні послуги та ліки. Встановлення даного факту необхідно їй для отримання грошового забезпечення як особі, яка перебувала на утриманні військовослужбовця, який зник безвісти.

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11.09.2024 року цивільну справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Кіровограда за підсудністю.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач 28.01.2025 року подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розгляд справи провести без її участі у зв`язку з проживанням в іншій області

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, правом на подання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 01.06.1977 року та з 17.08.1974 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_3 , який також з 02.06.1977 року зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 14-15, 17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , батьками якого є позивач та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 19.07.1983 року Червономаякською сільською радою Бериславського району Херсонської області (а.с. 26).

14.05.2018 року позивачу Пенсійним фондом України видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 , вид пенсії - по інвалідності довічно, 3 група, загальне захворювання (а.с. 16).

14.05.2018 року чоловіку позивача ОСОБА_3 . Пенсійним фондом України видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 , вид пенсії - за віком (а.с. 18).

Згідно військового квитка серії НОМЕР_5 , виданого 08.10.2022 року ОСОБА_2 з 22.10.2022 року проходив військову службу по мобілізації з 11.10.2022 року у в/ч НОМЕР_1 (а.с. 19-25).

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 27.02.2023 року № 58 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_2 прийнято на посаду оператора 3 екіпажу БпАК 2 відділення безпілотних авіаційних систем взводу безпілотних авіаційних систем роти вогневої підтримки (а.с. 34).

Протягом березня 2021 року - жовтня 2023 року ОСОБА_2 здійснював грошові перекази позивачу в сумі від 238 грн. до 8040,20 грн., що підтверджується банківськими квитанціями (а.с. 41, 44-49, 65). Також ОСОБА_2 здійснював оплату ліків у аптеках, та комунальні платежі, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 50, 53-62).

Як вбачається із сповіщення в/ч НОМЕР_1 за № 655 від 16.12.2023 року військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 зник безвісти 02.12.2023 року під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини перебуваючи на СП «МОСТ» біля н.п. Лиман перший Куп`янського району Харківської області (а.с. 36).

08.12.2023 року відкрито кримінальне провадження № 0004111 за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення ОСОБА_2 (а.с. 38).

Згідно Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, в ньому міститься запис про ОСОБА_2 (а.с. 40).

07.03.2024 року позивач звернулася до в/ч НОМЕР_1 із заявою про виплату грошового забезпечення її сина ОСОБА_2 , який зник безвісти (а.с. 32). У свою чергу, ОСОБА_3 07.03.2024 року подав до в/ч НОМЕР_1 заяву, в якій відмовився від грошового забезпечення свого сина ОСОБА_3 , який зник безвісти (а.с. 33).

Листом відповідача від 03.04.2024 року № 5193 позивачу було відмовлено у виплаті грошового забезпечення її сина ОСОБА_2 , який зник безвісти (а.с. 43).

Згідно заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 07.05.2024 року, адресованих начальнику Новорайської сільської військової адміністрації, вони є сусідами ОСОБА_1 та підтверджують, що її син ОСОБА_2 систематично надавав матеріальну допомогу своїм батькам, а саме надавав кошти для придбання дров, ліків, одягу, продуктів харчування, побутової техніки та утеплення будинку (а.с. 66-71).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч. 6 ст. 9 цього Закону за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Відповідно до абз. 8 ч. 6 ст. 9 цього Закону порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно п. 4 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затверджених постановою Кабінету Міністрів України

від 30.11.2016 року № 884, в редакції на час спірних правовідносин, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Згідно п. 5 цього Порядку в редакції на час спірних правовідносин командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

Відповідно до п. 5 цього Порядку в редакції на час спірних правовідносин виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

У свою чергу, згідно ст.ст. 30, 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 26 цього Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Тобто, позивач є непрацездатною особою, так як досягла встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

При цьому, суд враховує, що утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. При цьому, отримання позивачем пенсії, у зв`язку з інвалідністю не може бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні сина.

Таким чином, суд зважає, що оскільки допомога зниклого ОСОБА_2 була не одноразовою, а надавалася систематично упродовж певного періоду часу, співвідношення розміру допомоги з боку сина та інших доходів позивача (пенсія по інвалідності), то така допомога має характер постійної.

Враховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт її перебування на утриманні сина ОСОБА_2 , а тому заява про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на те, що даний спір виник не з вини відповідача, суд залишає понесені позивачем судові витрати по фактично понесеними нею.

Керуючись ст.ст. 10, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні - задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_6 ), який зник безвісти під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, перебуваючи на СП «МОСТ» біля н.п. Лиман Перший Куп`янського району Харківської області.

Судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний