Справа № 203/3833/25
Провадження № 4-с/0203/31/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Кринюк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Приватне акціонерне товариства «ВФ Україна», Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_1 , в якій останній посилався на те, що постановою №АМ 136119 від 08.04.2004 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська Мішанич С.В. в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 18.02.2002 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у справі №2-2239, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДТУ СП «УМС» коштів в сумі 2352 грн. 05 коп., було накладено арешт на не рухоме майно боржника та оголошена заборона на його відчуження (номер запису про обтяження 15654333), які до цього часу не скасовані. За зверненням представника ОСОБА_1 адвоката Кок С.А. до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було повідомлено, що згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявне обтяження відносно майна ОСОБА_1 за реєстраційним номером 5394 від 06.05.2004 року (запис про обтяження перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №15654333), на підставі постанови про арешт майна АМ 136119 від 08.04.2004 року ВДВС Кіровського РУЮ м.Дніпропетровська. Також у відповіді зазначено, що надати більш детальну інформацію не вбачається можливим, оскільки виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання. Посилаючись на вказані обставини, а також, що стягувач, правонаступником якого є ПрАТ «ВФ Україна», після 2004 року виконавчий лист для примусового виконання не пред`являв, а накладений арешт та заборона щодо майна ОСОБА_1 існують до теперішнього часу, тобто понад 21 рік, скаржник просив зобов`язати виконавчу службу скасувати арешт, накладений постановою від 08.04.2004 року №АМ 136119.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 09.06.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В призначене судове засідання скаржник та його представник, а також представники стягувача та виконавчої служби не з`явились.

Представник скаржника в наданій заяві просив розглянути справу без його участі та задовольнити скаргу.

Інші учасники про причини неявки своїх представників не повідомили.

За вказаних обставин, враховуючи положення ч.3 ст.211, ч.2 ст.247, ч.2 ст.450 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, а саме: Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що в останньому наявне зареєстроване обтяження у вигляді арешту майна ОСОБА_1 , на підставі постанови ВДВС Кіровського РУЮ м.Дніпропетровська від 08.04.2004 року, серія та номер АМ 136119, номер запису про обтяження 15654333, дата та час реєстрації 06.05.2004 року, 16:30:43.

Також в реєстрі зазначено, що до 01.01.2013 року відповідне обтяження містилось в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 5394 від 06.05.2004 року.

З долученої до скарги копії постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська від 08.04.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження вбачається, що остання виносилась в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-2239, виданого 18.02.2002 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДТУ СП «МС» коштів в сумі 2352 грн. 05 коп.

Згідно ст.447 ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Частиною 1 ст.447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа та накладення арешту на майно боржника були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження №606-XIV.

За змістом ст.5 Закону №606-XIV (тут та далі в редакції на момент винесення постанови про арешт майна боржника) державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст.4 Закону №606-XIV заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Частиною 1 ст.50 Закону №606-XIV передбачено, що з вернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним

виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону №606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із ст.37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із ст.40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із ст.40-1 цього Закону.

Згідно ч.ч.1,2 ст.38 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.03.2020 року у справі №817/928/17 (адміністративне провадження №К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з положеннями ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.07.2021 року у справі №2-356/12 (провадження №61-5972св19), від 03.11.2021 року у справі №161/14034/20 (провадження №61-1980св21), від 22.12.2021 року у справі №645/6694/15-ц (провадження №61-18160св19), від 26.01.2022 року у справі №127/1541/14-ц (провадження №61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.01.2023 року у справі №127/1547/14-ц (провадження №61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2023 року у справі №2-3600/09 (провадження №61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст.22 Закону №606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред`явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

З листа від 28.05.2025 року Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), що є правонаступником Відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, на адвокатський запит представника Часовських О.В., вбачається, що надати будь-яку інформацію щодо арешту майна останнього та матеріали виконавчого провадження не вбачається можливим, оскільки виконавче провадження було знищено. Крім того, останнє перебувало на виконанні паперовому варіанті до запровадження Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, що є у відкритому доступі вбачається, що відомості щодо відкритих або завершених виконавчих проваджень, боржником у яких є ОСОБА_1 , у т.ч. за виконавчим листом №2-2239, відсутні.

Суд враховує, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження у відповідності до ст.447 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно п.20 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №5112/5 від 02.04.2021 року, визначено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, виконавець, керуючись частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

Копії постанов виконавця, передбачені цим пунктом, в день їх винесення надсилаються відповідним органам, установам, посадовим особам для їх виконання. У випадках, передбачених законом, на підставі постанови про скасування заходів примусового виконання виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що подальше обтяження майна боржника ОСОБА_1 згідно постанови державного виконавця ВДВС Кіровського РУЮ м.Дніпропетровська про арешт майна АМ 136119 від 08.04.2004 року на протязі тривалого часу (більше 21 року) у виконавчому провадженні яке на виконанні не перебуває, за відсутності даних щодо повторного пред`явлення стягувачем виконавчого листа з дотримання встановлених Законом України «Про виконавче провадження» строків, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, зобов`язавши Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту та заборони відчуження майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця ВДВС Кіровського РУЮ м.Дніпропетровська серії АМ 136119 від 08.04.2004 року в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-2239, виданого 18.02.2002 року Кіровським районний судом м.Дніпропетровська (номер запису про обтяження 15654333, дата та час державної реєстрації 06.05.2004 року).

Керуючись ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,211,223,247,258-260,447,451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Приватне акціонерне товариства «ВФ Україна», Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (49000, м.Дніпро, вул.Старокозацька, буд.56, ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту та заборони відчуження майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська серії АМ 136119 від 08 квітня 2004 року в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-2239, виданого 18.02.2002 року Кіровським районний судом м.Дніпропетровська (номер запису про обтяження 15654333, дата та час державної реєстрації 06 травня 2004 року).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 04 серпня 2025 року.

Суддя С.Ю.Казак