Справа № 504/1696/25
Номер провадження 2-ві/504/7/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області в складі:

у складі головуючого судді Якиміва А.В.,

з участю секретаря судового засідання Ємельяненко М.В.

розглянувши в залі суду в селищі Доброслав, без виклику учасників провадження, заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сафарової А.Ф. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення індексації аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Доброславського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення індексації аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

07.08.2025 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого судді Сафарової А.Ф. у цій справі, яка вмотивована наступним. Судове засідання, що мало відбутись у цій справі було відкладено головуючим суддею, з підстав, які не передбачені законом. Так, згідно довідки, що надійшла до електронного кабінету «адвокат Якименко М.М. поскаржився на складність сприйняття судом інформації (повідомлення, що суд не чує представника), у зв`язку із чим судове засідання було відкладене на 16.00 год. 04.08.2025 у зв`язку із чим представнику відповідача адвокату Якименку М.М. прибути в судове засідання». Тобто, суддя Сафарова А.Ф. перенесла справу на свій розсуд, поєднавши це відмовою в належному забезпеченні участі представника в судовому засіданні. Також, Васильченко В.В. вказує на вчинення фальсифікації суддею обставин, які суперечать технічному запису засідання. Такими діями, суддя Сафарова А.Ф. порушила принцип змагальності сторін, оскільки винесення процесуального документа про особисту явку представника відповідача, відбулося без будь-якого обговорення. Також, Васильченко В.В. вказує, що рішення про обов`язкову явку представника прийнято не в процесуальний спосіб і є перевищенням повноважень. Більше того, таке рішення суперечить попередньому рішенню судді, згідно якого усі засідання у цій справі з участю представника відповідача слід проводити в режимі ВКЗ. Вказаного рішення ніхто не скасовував. На думку заявника суддя Сафарова А.Ф. прихильна до матері дітей і намагається задовольнити позов. Невжиття заходів, щодо забезпечення участі представника відповідача брати участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ, порушує право останнього на доступ до суду.

Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 04.08.2025 року визнано необґрунтованим вищевказаний заявлений відвід й передано заяву для визначення судді для її розгляду, згідно з положенням ч.1 ст.33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2025 року, заява про відвід передана для розгляду судді Якиміву А.В.

Згідно положень ч.7-8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У зв`язку з тим, що заява про відвід судді вирішується невідкладно та за відсутності обставин, які вказували на необхідність вирішення цього питання у судовому засіданні, то суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши заяву про відвід судді, та мотиви наведені в її обґрунтування, приходить до наступного висновку.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені виключно ст. 36-37 ЦПК України.

Так, статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), в тому числі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Як на підставу для відводу судді Сафарової А.Ф. відповідач посилається на те, що суддею відкладено розгляд справи з непередбачених законом підстав, ухвалено процесуального рішення без обговорення з учасниками провадження, та у зв`язку із цим порушення принципу змагальності процесу. Суддею ухвалено рішення про участь у судовому засіданні представника відповідача, всупереч ухваленому попередньому рішенню про таку участь в режимі ВКЗ. Наявна прихильність судді до сторони та відмова судді в доступі до суду.

Надаючи оцінку, вищевказаним доводам відповідача, суд приходить до висновку, що такі доводи зводяться до незгоди і прийнятими процесуальними рішеннями судді, а відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу.

Також, суд зазначає, що суддя, який здійснює розгляд заяви про відвід, в силу принципу інстанційності цивільного судочинства в Україні, не наділений повноваженнями з ревізії процесуальних рішень судді у справі, оскільки оцінку законності таких рішень можуть надати виключно суди вищої інстанції.

У висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, що регулюють професійну поведінку суддів, зокрема з питання етики та безсторонності зазначено, що за загальним принципом повинні персонально бути повністю звільненими судді від відповідальності щодо претензій, що пред`являються їм у зв`язку із здійсненням ними функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду у визначенні чи застосуванні закону, повинні вирішуватися у апеляційному порядку.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Як вбачається зі змісту довідки у справі, у такій вказано, що з метою забезпечення належної фіксації судового процесу, таке призначається на 16.00 год. 04.08.2025, у зв`язку із чим, представнику відповідача адвокату Якименку М.М., прибути в судове засідання».

Зміст вказаної довідки, жодним чином не свідчить про упередженість судді, оскільки право брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не є абсолютним, і суд може відмовити у відповідному клопотанні за наявності до того підстав, чіткий перелік котрих законодавством не зазначено. При цьому, суд керується, перш за все, завданням цивільного судочинства, яким є своєчасний розгляд справи. Вирішення питання про участь особи в судовому засіданні в режимі відеоконференції, з обов`язковим обговоренням з учасниками провадження нормами ЦПК України, також не передбачено. Тому доводи відповідача, що вказані обставинами є іншими підставами, що свідчать про упередженість судді, судом відхиляються. Також, такі дії не можуть розцінюватись, як відмова в доступі до суду, оскільки сторони у справі та їх представники не позбавлені можливості брати участь у відповідних судових засіданнях.

Жодного доказу прихильності судді Сафарової А.Ф. до будь-якої сторони спору у цьому провадженні відповідачем не надано, як і не надано доказів фальсифікації суддею документів у справі, якими можуть бути відповідні процесуальні рішення компетентних органів.

Отже, досліджуючи доводи, які викладені в заяві про відвід судді Сафарової А.Ф. від розгляду даної справи, суд виходить з того, що такі доводи безсумнівно не вказують на упередженість суду та зацікавленість у результатах розгляду цього спору, а зводяться лише до незгоди з процесуальною діяльністю суду та не є такими доводами, які вказують на упередженість суду.

Таким чином, викладені у заяві обставини є недостатніми для формування переконання, щодо наявності обставин, щодо упередженості чи особистої зацікавленості в розгляді даної справи судді, що є підставою для відмови у задоволенні такої заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

заяву а ОСОБА_1 про відвід судді Сафарової А.Ф. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення індексації аліментів на утримання неповнолітньої дитини, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 08.08.2025 року.

Суддя Якимів А. В.