ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2025 року

м. Харків

справа № 613/2144/24

провадження № 22-ц/818/3912/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Гєрцика Р.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в місті Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2025 року, у складі судді Сеник О.С.,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке в подальшому було перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (далі - ТОВ «ФК «Солвентіс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7115808 від 04.11.2019 року у розмірі 34200,00 грн та судові витрати.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором № 7115808 від 04.11.2019 року у розмірі 17200,00 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218,22 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3017,40 грн, а всього 21435,62 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначає, що договір № 7115808 від 04.11.2019 року, копія якого надана до матеріалів справи, не містить підписів сторін договору, а укладений в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті відповідача. Вказаний договір не відповідає вимогам цивільного законодавства та не є електронним документом, оскільки не містить електронного підпису. Враховуючи викладене, відповідач заперечує факт укладення кредитного договору № 7115808 від 04.11.2019 року між ним та ТОВ «Мілоан», вважає, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Вказано, що у наданому позивачем до суду платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за проведення операції, а також відмітки про дату отримання та виконання банком платіжного доручення ТОВ «Мілоан», а відтак, це платіжне доручення не є належним доказом надання ТОВ «Мілоан» грошових коштів відповідачеві. Також матеріали справи не містять доказів того, що картковий рахунок № НОМЕР_1 належить або використовується ОСОБА_1 . Отже, позивачем не надано до суду належного та допустимого доказу отримання коштів відповідачем від ТОВ «Мілоан». Крім того, позивачем не надано реєстру відступлення прав вимог, з якого вбачалося б, що позивач набув права вимоги до відповідача. Відмітив, що проведені позивачем розрахунки заборгованості не відповідають вимогам закону, а саме, позивачем безпідставно нараховано проценти за користування кредитом поза межами строку кредитування. Витрати позивача на правничу допомогу не є співмірними з ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, оскільки ця справа є типовою, а відтак, не надто складною для представника позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Солвентіс» просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Пінг-Понг" заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, в сумі 17200,00 грн.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.11.2019 року ОСОБА_1 на сайті miloan.ua було подано анкету-заяву на кредиту № 7115808, сума кредиту --10000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, дата повернення кредиту - 04.12.2019 року. Сума до повернення - 17200,00 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту : комісія за надання кредиту - 1200,00 грн, нараховується одноразово за ставкою 12,00 % від суми кредиту за договором, проценти за користування кредиту - 6000,00 грн, нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Матеріали справи містять кредитний договір № 7115808 від 04.11.2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Згідно з п. 1.2 Кредитного договору сума кредиту становить 10000,00 грн.

Кредит надається строком на 30 днів з 04.12.2019 року (п. 1.3 Договору).

Сукупна вартість кредиту складає 7200,00 грн в грошовому виразі та 876,00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені в п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору (п. 1.5 Договору).

Відповідно до п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту складає 1200,00 грн, яка нараховується за ставкою 12,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно з п. 1.5.2, п.1.6 Договору проценти за користування кредитом (стандартна (базова) складають 6000,00 грн, та нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, зареєстрованої Позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Відповідно до п. 2.3.1 Договору Позичальник за наявності відповідної пропозиції Позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів, доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т. ч. сплатити комісію за продовження кредиту. У разі, якщо на дату пролонгації кредиту за Кредитним договором, існує нарахована пеня, для продовження строку кредиту Позичальник має також сплатити пеню у повному розмірі. Можливі строки продовження та ставки комісії : строк продовження 3 дні - 4% від поточного залишку кредиту, 7 днів - 7%, 15 днів - 13%.

Волевиявлення Позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п. 6.14 Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п. 2.5 Договору (п.2.3.2 Договору).

Відповідно до п. 2.4.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4 Договору. У випадку, якщо на дату закінчення строку користування кредитом (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, у т.ч. але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Позикодавця, встановлені умовами Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4 Договору (п.2.4.2 Договору).

Відповідно до п. 2.5 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний здійснити сплату заборгованості по кредиту/сплату за продовження строку кредитування одним з способів, зазначених на сайті Товариства miloan.ua. При цьому Позичальник самостійно сплачує послуги платіжної системи (фінансового посредника), що здійснює переказ грошових коштів, у відповідності до тарифів останньої.

Згідно з п. 6.1 Кредитного договору цей Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті Позичальника, створений на веб-сайті товариства miloan.ua.

Відповідно до п. 6.2 Кредитного Договору розміщені в особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними Позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в Особистому кабінеті на сайті Товариства. Після укладення цей Кредитний договір розміщується в особистому кабінеті Позичальника.

Згідно з п. 6.3 Кредитного договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання кредитного Договору, Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватися умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщенні на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 6.4. Кредитного договору укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Згідно з платіжним дорученням № 3007928 від 04.11.2019 року ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_2 суму в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до виписки за договором за період з 04.11.2019 року -08.11.2019 року, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу суду, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , телефон НОМЕР_4 ) було емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 , на яку 04.11.2019 року надійшли кошти в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, виконаного ТОВ «Мілоан», доданого до позовної заяви, станом на 02.02.2020 року за кредитним договором № 7115808 від 04.11.2019 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі в розмірі 34200 грн, а саме: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18000 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5000,00 грн - заборгованість по пені, 1200,00 грн - заборгованість по комісії.

16.06.2020 року між ТОВ "Мілоан" (Кредитор) та ТОВ "Діджи Фінанс" (Новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги № 001, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає на користь ТОВ "Діджи Фінанс" належні Кредитору права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель заборгованості), внаслідок чого Новий кредитор заміняє Кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаю право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань Боржників за Кредитними договорами.

Перехід від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7115808 від 04.11.2019 року в сумі 34200,00 грн підтверджується витягом з Додатку до Договору про відступлення прав вимоги № 001 від 16.06.2020 року, підписаним сторонами та скріпленим печатками, а також платіжними дорученнями про сплату ТОВ «Діджи Фінанс» коштів ТОВ «Мілоан» в рахунок плати за відступленням прав вимоги згідно з договором № 001 від 16.06.2020 року.

24.01.2022 року між ТОВ "Діджи Фінанс" (Клієнт) та ТОВ "ФК "Пінг-Понг" (Фактор) укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Пінг-Понг» як Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт ТОВ «Діджи Фінанс» - відступити Факторові права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Права грошової вимоги вважаються відступленими Фактору в день підписання відповідного реєстру, додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до Фактора останній стає Кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення прав вимоги не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку Клієнта або підписання будь-яких документів.

Факт переходу права вимоги підтверджується витягом з Додатку до Договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року, підписаним сторонами, в якому зазначений боржник ОСОБА_1 за договором № 7115808 від 04.11.2019 року, листом ТОВ «Діджи Фінанс» на адресу ТОВ «ФК «Пінг-Понг», відповідно до якого останнім виконано повний розрахунок, передбачений п.3 договору факторингу.

02.09.2024 року представником позивача сформовано досудову вимогу на адресу ОСОБА_1 , в якій повідомлено про перехід права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» та від останнього до ТОВ «ФК «Пінг-Понг», зазначено суму заборгованості за договором № 7115808 від 04.11.2019 року та реквізити для сплати боргу.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення № 1778 єдиного учасника ТОВ «ФК «Пінг-Понг» від 01.07.2025 року та відповідного наказу № 70-к від 01.07.2025 року, з цієї дати змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» (далі по тексту - ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС»).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04.11.2019 року ОСОБА_1 в Особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «МІЛОАН» подав Заявку на отримання кредиту № 7115808. На підставі чого ТОВ «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов Договору про споживчий кредит № 7115808 від 04.11.2019 року. Таким чином, ОСОБА_1 уклав договір про споживчий кредит № 7115808 від 04.11.2019 року з ТОВ «МІЛОАН» шляхом електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 10000 грн. 16.06.2020 року згідно з умовами Договору про відступлення прав вимоги №001 ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 7115808 від 04.11.2019 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до ОСОБА_1 24.01.2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 7115808 від 04.11.2019 року. Згідно з Додатком № 1 до договору факторингу сума заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» становить 34200 грн, із яких: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18000 грн - заборгованість за відсотками; 1200 грн - заборгованість за комісією; 5000 грн - заборгованість за пенею. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору № 7115808 від 04.11.2019 року, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі № 7115808 від 04.11.2019 року, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в якому зазначено інформацію про порядок погашення заборгованості. Крім того, ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» вживало заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за Договором про споживчий кредит № 7115808 від 04.11.2019 року. ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 34200,00 грн. Вказане зумовило звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитору зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Частиною першою статті 1077 ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 04.11.2019 року укладено кредитний договір № 7115808 в електронній формі, та погоджено умови через верифікаційні дзвінки за номером телефону відповідача - НОМЕР_4 , який співпадає з фінансовим номером відповідача, вказаним у АТ "ПриватБанк".

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконало належним чином, надавши відповідачеві кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_5 грошових коштів в розмірі 10000 грн, що підтверджується випискою з карткового рахунку відповідача за 04.11.2019 року та відповідним платіжним дорученням.

ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконав, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума тіла кредиту - 10000,00 грн, а також комісії за надання кредиту в сумі 1200,00 грн та відсотків у межах строку кредитування, визначеного договором - 6000,00 грн (10000,00 грн * 2% * 30 днів = 6000,00 грн).

Відповідно до припису абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Доводи позивача про те, що в даному випадку відбулася автоматична пролонгація строку кредитування, пов`язана з продовженням користування відповідачем кредитними коштами після спливу строку кредитування, визначеного договором (04.12.2019 року), є помилковими, оскільки пунктами 2.3.1, 2.3.2, 2.5 кредитного договору чітко передбачено можливість пролонгації договору лише за умови здійснення позичальником певних дій, зокрема, укладення відповідної додаткової угоди, та сплати комісії у визначених договором розмірах, а також пені.

Разом з тим, як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 жодного платежу на погашення кредиту не зробив. Доказів на укладення додаткової угоди про пролонгацію строку кредитування представником позивача не надано.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума заборгованості за відсотками за період з 05.12.2019 року по 02.02.2020 року в розмірі 12000,00 грн нарахована після спливу визначеного договором строку кредитування, та не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження 14-360цс19).

Щодо стягнення пені в розмірі 5000,00 грн, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.4.1 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник починаючи з дня, наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного у п.1.4 цього договору з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з виконанням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню в розмірі 2,00 відсотка від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50% від загальної суми кредиту, одержаного позичальником за цим договором. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або досягнення максимально можливого розміру, визначеного цим пунктом.

Згідно з п.15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Пінг-Понг" підлягає сума заборгованості за кредитом у розмірі, визначеному судом.

Доводи апеляційної скарги суперечать фактичним обставинам справи.

Щодо розподілу судових витрат судова колегія, зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження складу та розміру понесених позивачем ТОВ "ФК "Пінг-Понг" витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн до матеріалів справи надано копії наступних документів:

договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 року, укладений між ТОВ "ФК "Пінг-Понг" та адвокатом Білецьким Б.М.;

додаткової угоди № 7115808 до договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 року, підписаної сторонами 11.11.2024 року;

детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ФК "Пінг-Понг" щодо стягнення кредитної заборгованості, на загальну суму 6000 грн;

підписаного сторонами акту від 11.11.2024 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) на загальну суму 6000 грн, у т.ч. правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Пінг-Понг» - 2250,00 грн; складення позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості - 3000,00 грн; формування додатків до позовної заяви - 750,00 грн.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3017,40 грн.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду постановлено з дотриманням вимог чинного законодавства та відповідає фактичним обставинам справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Р.В. Гєрцик

Ю.М. Мальований