Справа № 562/2625/25
У Х В А Л А

12.08.2025 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді Саган Л.В.

за участю секретаря судового засідання Аврамчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів заяву про самовідвід судді Саган Лілії Валеріївни - головуючої по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 серпня 2025 року головуючим по справі визначено суддю Саган Л.В.

Головуюча по справі заявила самовідвід з тих підстав, що упродовж тривалого часу під час роботи в Здолбунівському районному суді Рівненської області на посаді помічника голови суду, її робоче місце було розташоване в одному кабінеті з ОСОБА_1 , яка працювала секретарем суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню згідно ст.9 Конституції України, ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (рішення Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 09 листопада 2006 року).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Наведені головуючою суддею обставини можуть викликати сумнів в об`єктивності судді, що в майбутньому може викликати недовіру до ухваленого судом рішення по справі.

Частиною 1 ст.39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

На підставі наведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості розгляду справи, суд дійшов висновку про доцільність задоволення самовідводу.

Керуючись ст.ст.36, 39-41 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задовольнити самовідвід судді Здолбунівського районного суду Рівненської області Саган Лілії Валеріївни, заявлений по цивільній справі № 562/2625/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування.

Цивільну справу № 562/2625/25 передати до канцелярії Здолбунівського районного суду Рівненської області для проведення повторного автоматизованого розподілу та передачі її для розгляду іншому судді відповідно до вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я