Справа № 291/483/25
Провадження №2/291/331/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Федорчук І.В.,

секретаря судових засідань Герасимчук Н.П.,

представник позивача Морозова В.В.

представник відповідача Федоренко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

30.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» (далі ТОВ «Факторинг партнерс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 березня 2023 року між ТОВ "Слон кредит" та ОСОБА_1 було укладено договір № 965189, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 41250,00 грн строком на 731 день, з кінцевим терміном повернення 23 березня 2025 року, зі сплатою процентів за користування кредитом.

31 січня 2025 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір №31012025, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Факторинг партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 965189 від 23 березня 2023 року укладеним із ОСОБА_1 .

Відповідач свої зобов"язання щодо повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого станом на дату формування позовної заяви допустив заборгованість у розмірі 81522,55 грн, яка складається з: заборгованості за основним зобов"язанням (за тілом кредиту) 38485,52 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 41692,68 грн, заборгованості за нарахованими процентами згідно кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 1344,35 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.

Ухвалою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 01.05.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 28.05.2025 за клопотанням відповідача суд перейшов від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги з підстав наведених у поданому до суду відзиві на позовну заяву. Вказав, що визнає заборгованість в загальному розмірі 52 287,12 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 30 901,33 грн фактично отриманого відповідачем, та проценти в розмірі 50% від вартості кредиту. Свою позицію аргументує тим, що згідно договору відповідач отримав лише 33 000 грн кредитних коштів, а 8250,00 грн позивачем було безпідставно утримано, надавши свій варіант розрахунку заборгованості.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.

Судом установлено, що 23 березня 2023 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір №965189 про надання споживчого кредиту, який власноруч підписаний відповідачем (а.с.30-33).

Крім того, перед підписанням договору про надання споживчого кредиту, 23 березня 2023 року, відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту та власноруч підписав заяву-анкету (а.с.43-44).

За умовами вище вказаного договору, відповідач отримав грошові кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача у розмірі 41250,00 грн.

Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за всі наступі дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100,00% річних, що узгоджується з п. 1.5 договору.

Сторони погодили строк кредитування 731 день, з кінцевим поверненням 23.03.2025 (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначили в графіку платежів, що є додатком №1 до договору (п.1.4).

На умовах, встановлених договором, кредитодавець зобов"язався надати кредит у гривні, а позичальник одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов"язки, передбачені договором.

31 січня 2025 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу №31012025, у відповідності до умов якого ТОВ «Слон кредит» передав (відступив) ТОВ «Факторинг партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг партнерс» прийняв належні ТОВ «Слон кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.6-12).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №31012025 від 31 січня 2025 року, ТОВ «Факторинг партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №965189 про надання споживчого кредиту в сумі 80178,20 грн, з яких: 30901,33 грн - сума заборгованості за коштами, що перераховані на рахунок боржника, 7584,19 сума заборгованості за процентами за видачу кредиту (проценти за перший день користування кредитом), 41692,68 грн - сума заборгованості за нарахованими відсотками з другого дня користування кредитом (а.с.26).

Факт отримання коштів позичальником підтверджується платіжною інструкцією ТОВ «Слон Кредит» №19105 від 23.03.2023, відповідно до якої 23.03.2023 о 14:59 успішно перераховано грошові кошти у розмірі 33000,00 грн. згідно кредитного договору №965189 від 23.03.2023 ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) (а.с.52).

Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , наданої ТОВ «Слон Кредит» за кредитним договором №965189 від 23.03.2023, станом на 23.03.2025 заборгованість Боржника становить 81001,75 грн (а.с.53).

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави щодо позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зіст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови ,що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010, який суд враховує при виборі і застосуванні норм прав до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказів спростування презумпції дійсності укладеного відповідачем договору матеріали справи не містять. Відповідач мав процесуальну можливість надати суду докази на спростування презумпції правомірності договору, однак таким правом не скористався.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість перед позивачем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Згідно з відомостями наявними в платіжній інструкції ТОВ «Слон Кредит» №19105 від 23.03.2023, підтверджується факт отримання, позичальником - ОСОБА_1 , грошових коштів у розмірі 33000,00 грн. згідно кредитного договору №965189 від 23.03.2023 (а.с.52).

Згідно з відомостями наведеними щодо розрахунку заборгованості надані позивачем та відповідачем, суд звертає увагу на фактично отримані відповідачем кошти за кредитним договором у розмірі 33000,00 грн та часткове погашення вказаної суми відповідачем в розмірі 2098,67 грн, з огляду на, що заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) складає 30 901 (тридцять тисяч дев`ятсот одна) грн. 33 (тридцять три) коп; заборгованость за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 41692 (сорок одна тисяча шістсот дев`яносто дві) грн. 68 (шістдесят вісім) коп; заборгованості за нарахованими процентами згідно кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 1078 (одна тисяча сімдесят вісім) грн 90 (дев`яносто) коп.

Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованість за процентами, суд зазначає таке.

Нарахування заборгованості за процентами в розмірі 8250,00 грн позивачем здійснено зокрема відповідно до п.п.2.1. договору про надання споживчого кредиту №965189 від 23.03.2023. (а.с.20)

Разом з тим, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок узгоджується з викладеним висновком Верховного Суду України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16, а також аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16, згідно якої зроблено висновок, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення винагороди, у тому числі за надання фінансового інструмента та за резервування ресурсів, а нарахування платежів за послуги, що супроводжують кредит за рахунок позивача є незаконним.

Крім того, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі за №520/2614/17).

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що позивач не мав права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь кредитодавця за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь, а тому нараховані позивачем проценти в сумі: 8250,00 грн є супутньою послугою, що супроводжує кредит і її компенсація за рахунок відповідача є незаконною.

Водночас суд не вбачає правових підстав для стягнення 50% вартості кредиту в розмірі 21. 385,79 та відхиляє відповідні доводи та аргументи представника відповідача.

При цьому суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, вказала, що якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то, відповідно до ч. 2 ст.530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наведене, дослідивши матеріали справи та надані докази, ураховуючи позицію сторін, дійшов висновку за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 965189 від 23.03.2023 у розмірі 73 672 (сімдесят три тисячі шістсот сімдесят дві) грн 91 (дев`яносто одна) коп, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 30 901 (тридцять тисяч дев`ятсот одна) грн. 33 (тридцять три) коп; заборгованость за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 41692 (сорок одна тисяча шістсот дев`яносто дві) грн. 68 (шістдесят вісім) коп; заборгованості за нарахованими процентами згідно кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 1078 (одна тисяча сімдесят вісім) грн 90 (дев`яносто) коп.

Представник позивача в позовній заяві просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Так, судові витрати понесені позивачем підтверджуються наявними в матеріалах справи наступними документами: договором про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року укладеним між ТОВ «Факторинг партнерс» та адвокатським обєднанням «Лігал Ассістанс»; детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних АО «Лігал Ассістанс», необхідних для наданих правничої (правової) допомоги від 01 листопада 2023 року, заявкою на надання правничої допомоги №865 від 01 березня 2025 року, витягом з акту №7 про надання юридичної допомоги адвокатом від 31 березня 2025 року.

Отже, з вказаних вище документів вбачається, що позивач отримав послуги в АБ «Лігал Ассістанс» на загальну суму в розмірі 25000,00 грн., які складаються з надання усної консультації з вивчення документів (витрачено 2 години), підготовка пропозиції (витрачено 3 години), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (витрачено 5 годин).

До суду, станом на час розгляду судом вищевказаної позовної заяви з боку відповідача не надходило жодних заяв та клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, суд враховує правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18, про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, врахувавши складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова КГС ВС від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17 та постанова Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17). Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд в постанові від 07.02.2022 у справі № 910/20792/20.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 25000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 43, 49, 76-83, 89, 128, 141, 247, 258-259, 263-265, 272-273, 280-284, 351-355 ЦПК України,

ухвалив:

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» заборгованість за кредитним договором №965189 від 23.03.2023 року у розмірі 73 672 (сімдесят три тисячі шістсот сімдесят дві) грн 91 (дев`яносто одна) коп, з яких: заборгованість за основним зобов"язанням (за тілом кредиту) 30 901 (тридцять тисяч дев`ятсот одна) грн. 33 (тридцять три) коп; заборгованость за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 41692 (сорок одна тисяча шістсот дев`яносто дві) грн. 68 (шістдесят вісім) коп; заборгованості за нарахованими процентами згідно кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 1078 (одна тисяча сімдесят вісім) грн 90 (дев`яносто) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 (чотири тисячі) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач-Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс», ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Гедройця Єжи, 6 офіс 571, м. Київ, 03150.

відповідач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 14.08.2025.

Суддя І.В. Федорчук