Справа № 686/8658/25
Номер провадження № 2/521/4528/25
05 серпня 2025 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Ганошенка С.А.,
за участю секретаря судового засідання Наконечної А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-
Позивач 31.03.2025 року звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.04.2025 року справу направлено за підсудністю до Хаджибейського районного суду м. Одеси.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12.05.2025 року визначено головуючого суддю у справі Ганошенка С.А.
Ухвалою суду від 13.05.2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, та справу призначено до судового розгляду.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначається, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у судовій справі № 2/2218/4387/11 з позивача на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з 23.05.2011 року до досягнення дитиною повноліття.
Також, позивач зазначає, що у нього змінилися сімейні обставини, а саме, у новій родині народилася ще дві дитини, що підтверджується свідоцтвами про народження НОМЕР_1 від 04.03.2020 року та НОМЕР_2 від 19.01.2024 року.
За таких обставин, враховуючи наявність двох дітей у нього на утриманні у іншій родині, позивач вважає за необхідне зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частки заробітку (доходу) до розміру 1/6 частини від усіх видів доходів Позивача.
Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача через підсистему Електронний суд подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, у судовому засіданні участь приймав.
Ухвалою суду від 19.05.2025 заяву представника позивача - адвоката Яворського А.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було задоволено.
Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, та у встановлений судом строк не скористалася своїм процесуальним правом учасника справи, зокрема, відзив на позовну заяву - не подала.
Відповідач ОСОБА_2 на розгляд справи повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи довідки про доставку електронного листа. Про причини неявки до суду не повідомила, будь-яких заяв або клопотань не надала.
Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача або її представника.
Фактичні обставини, встановлені судом.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області видане свідоцтво про народження (повторно) від 24.01.2024 року серії НОМЕР_3 , актовий запис № 756 (а.с. 11).
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.05.2015 року у справі № 686/6293/15-ц шлюб, зареєстрований 12.07.2008 року, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 915, було розірвано (а.с. 17).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницькоїобласті від 08.06.2011 року у справі № 2/2218/4387/11 з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15).

05.08.2017 року Кам`янець - Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області зареєстровано шлюб та видане свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_4 між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , згідно якого прізвище після державної реєстрації шлюбу у чоловіка ОСОБА_10 (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_9 народилася донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) видано відповідне свідоцтво про народження від 04.03.2020 року, НОМЕР_1 та складено актовий запис № 494 (а.с. 25).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_9 народилася друга донька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано відповідне свідоцтво про народження від 19.01.2024 року, НОМЕР_5 та складено актовий запис № 128 (а.с. 28).

Позивач перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 Національної гвардії України з 09.04.2024 року по 05.04.2025 року, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 36, 69-70).

Заробітна плата позивача складала у період з 16.04.2024 року по 31.01.2025 року 753442,93 грн., що становить в середньому 75344 грн./місяць, згідно довідки про доходи № 12 від 01.02.2025 року, виданої військовою частиною НОМЕР_6 Національної гвардії України (а.с. 37).

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_6 Національної гвардії України ОСОБА_1 виключений з 05.04.2025 року зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та звільнений на підставі пп. Г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, як особу, у якої на утриманні перебуває троє дітей віком до 18 років (а.с. 69-70).

Заборгованості зі сплати аліментів станом на 24.02.2025 року позивач не мав, що підтверджується довідкою № 20431 від 24.02.2025 року, виданою Тернопільським відділом Державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 34-35).

Після звільнення з військової служби позивач переїхав до м. Київ, де і працевлаштувався та продовжив проживати разом з сім`єю.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що у ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_9 будь-яке нерухоме майно відсутнє (а.с. 42-43).

У матеріалах справи наявний договір найму (оренди) житла, укладений 01.06.2025 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_1 , за умовами якого ОСОБА_13 передала в оренду ОСОБА_1 , житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 1 рік; вартість проживання становить 28000 грн. на місяць (а.с. 56-61).

Згідно довідки № 386/02-2025 Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 19.06.2025 року ОСОБА_9 (дружина позивача) разом з дітьми: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 68).

Вказаний населений пункт є найближчим передмістям столиці з котеджною забудовою, що є загальновідомою обставиною.

У відповідності до довідки ТОВ «ГРІНТЕХ ХАРВЕСТ» від 09.07.2025 року ОСОБА_1 працює на посаді менеджера у вказаному товаристві з 23.04.2025 року (а.с. 71).

Згідно довідки про доходи № ГХБП-000106 від 08.07.2025 року заробітна плата позивача складає з 01.05.2025 року по 30.06.2025 року 231944,63 грн., що становить 115972 грн./місяць (а.с. 67).

Крім того, у матеріалах справи наявний договір про спільну діяльність дитячого англомовного простору BZ Kids English-speaking Space та ОСОБА_1 , за умовами якого надаються освітні послуги дочці ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вартість послуг становить 13000 грн. за місяць та додаткова угода до договору, згідно із якою надаються послуги з харчування, вартістю 130,00 грн. в день. Загальна вартість послуг складає 15000 грн/місяць (а.с. 72-75, 77).

Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин між сторонами, матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для зменшення розміру аліментів, належних до стягнення з відповідача, встановлених рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 2/2218/4387/11.

Позивач звернувся до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів на дитину від першого шлюбу, посилаючись на погіршення свого майнового стану та наявність дітей у другому шлюбі.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Для порівняння позивач наводить вартість проживання його сім`ї у орендованому будинку у м. Запоріжжі, що становила згідно договору від 01.01.2025 року 17000 грн. (а.с. 38-39) та сплату за надання послуг у дитячому дошкільному закладі у м. Запоріжжі у березні 2025 року, що становить 14250 грн. станом на 14.03.2025 року (а.с. 76).

Суд зауважує, що оплата послуг дошкільного виховання для дочки позивача практично не змінилася, про що свідчать матеріали справи (а.с. 72-77).

Оплата житла зросла при переїзді у столицю з 17000 до 28 000 грн. на місяць, але позивач не позбавлений можливості знайти більш дешевше житло не в заміській зоні (а.с. 38-39, 56-61).

Суд критично оцінює доводи позивача, щодо твердження, що аліменти, які він сплачує, слугують джерелом збагачення утримувачки аліментів (відповідачки (а.с. 6), оскільки платник аліментів не позбавлений права контролю за використанням аліментів отримувачем на забезпечення потреб дитини. Хоча він не може безпосередньо вказувати, як саме мають витрачатися кошти, він має право на отримання інформації та здійснення певного контролю через органи опіки та піклування, а також через судові органи, зокрема у відповідності до ст. 186 Сімейного кодексу України, а також Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 року № 1713.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на необхідність утримання непрацездатних батьків,оскільки ніяких доказів наявності потреби в утриманні та систематичного надання такої підтримки суду надано не було.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у позивача зріс середній рівень заробітної плати з 75344 грн./місяць до 115972 грн./місяць (а.с. 37, 67).

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що він несе великі систематичні додаткові витрати, зокрема на переїзд, послуги ріелтера та т.п., оскільки такі витрати носять разовий характер і не можуть слугувати підставою для визнання майнового стану таким, що суттєво погіршився та зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

За проаналізованих судом обставин суд немає підстав для встановлення факту погіршення майнового стану позивача, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Варто зазначити, що сам по собі факт створення нової родини і народження нових дітей у платника аліментів не є обов`язковою підставою для зменшення аліментів, що сплачуються на дитину від попереднього шлюбу.

Тобто, окрім факту народження нових дітей, платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився.

Так, у постанові від 28.05.2021 року, справа № 715/2073/20 Верховний Суд зазначив: Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що відповідно до судового наказу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року у справі № 715/1188/20 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв?язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від попереднього шлюбу та суперечитиме її інтересам.

В даному рішенні було відмовлено в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. З таким висновком погодився Касаційний цивільний суд Верховного Суду в постанові від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням в нього другої дитини у новому шлюбі.

Окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та саме по собі не свідчить про погіршення матеріального стану та не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), а також застосований в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Вирішуючи даний позов, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо матеріального забезпечення дитини, передбаченого ст. 141, 180 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, у відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 180, 184, 192 СК України, ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 серпня 2025 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 05 серпня 2025 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО