Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/872/25
Справа № 279/1209/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу №279/1209/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , вказала, що з 24.09.2005 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.01.2018 року (справа №279/4216/17) було розірвано. Від спільного сімейного життя у зареєстрованому шлюбі у них народилось троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час досягли повноліття, та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є неповнолітнім. Відповідач, який є батьком їх неповнолітньої дитини, починаючи з 2017 року проживає окремо, тривалий час ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Жодного з покладених законом на батьків обов`язків він не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. З 30 січня 2020 року відповідно до виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області судового наказу (справа №279/42/20) відповідач повинен сплачувати аліменти. Проте, жодного разу з січня 2020 року по даний час відповідач навіть не поцікавився, за які кошти виховується дитина. Загальна сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 21.01.2025 року складає 351429,00 грн., підтверджується проведеним державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (виконавче провадження №61205235). Відповідач є злісним неплатником аліментів. Всі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Весь цей час, відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. На сьогоднішній день дитині вже дванадцять років, він навчається у 6 класі Ушомирського ліцею Ушомирської сільської ради, проте свого батька ніколи не бачить, не спілкується, а тому не відчуває до нього родинних почуттів. Відповідач, як батько, навчанням та успіхами сина ніколи не цікавився, жодного разу не відвідував школу, не був на батьківських зборах, що підтверджується характеристикою, виданою за місцем навчання сина. Просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , стягнути понесені судові витрати.

Позивач просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити, подавши письмову заяву.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань не подав.

Представник третьої особи направив заяву, просив цивільну справу розглядати без його участі, вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідач відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29.01.2013 року є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач по місцю проживання характеризується негативно, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, не працює, схильний до виживання алкогольних напоїв, ухиляється від сплати аліментів, матеріальної допомоги не надає. В даний час дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивача.

Органом опіки та піклування Ушомирської сільської ради зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст.165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні.

Суд, дослідивши подані докази та проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, дійшов переконання, що відповідач ОСОБА_2 ухилився від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу вихованням та утриманням дитини не займається, його життям, здоров`ям, навчанням не цікавиться, ухиляється від сплати аліментів, має по них заборгованість, матеріальної допомоги не надає, що свідчить про те, що добровільно та усвідомлено ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини, реального інтересу до збереження своїх батьківських прав не проявляє.

Орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, який ґрунтується на матеріалах, які свідчать про ухилення батька від виконання батьківських обов`язків.

Вищевказані обставини відповідачем не оспорені та не спростовані.

Враховуючи ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 не приймає участі у житті неповнолітньої дитини, безвідповідально ставиться до потреб дитини, суд дійшов висновку про те, що відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, інтересу до їх збереження не проявляє, тому є підстави для позбавлення його батьківських прав.

За вище зазначених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.ст.164, 180 СК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 від 23.12.2005 року, РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_5 від 15.04.1998 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, місце знаходження: 11571, Житомирська область, Коростенський район, с.Ушомир, вул.Березюка, 15, .

Суддя Волкова Н.Я.