Провадження № 2/742/300/25
Єдиний унікальний № 742/6550/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Короткої А.О.,

при секретарі судового засідання Бурмаці Є.В.,

за участю:

представника позивачки адвоката Карпенка В.К.,

представника відповідача адвоката Лишака І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «МХП АГРО С» про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокатом Карпенком В.К. був поданий до суду позов ОСОБА_1 до ТОВ «МХП АГРО С», в якому просить визнати відсутнім у ТОВ «МХП АГРО-С» право оренди на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,4 га (рілля), кадастровий номер :06:000:0078, що належить ОСОБА_1 ; зобов`язати ТОВ «МХП АГРО-С» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,4 га (рілля), кадастровий номер :06:000:0078; стягнути з ТОВ «МХП АГРО С» на користь ОСОБА_1 орендну плату за 2022 та 2023 роки в сумі 35175,14 грн, а також судові витрати.

Позов мотивований тим, що позивачка ОСОБА_1 з 12.07.2022 є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,4 га (рілля), кадастровий номер :06:000:0078, яка розташована в адміністративних межах Канівщинської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, згідно з договором дарування земельної ділянки від 12.07.2022 №428, речові права на яку зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

03.10.2005 між попереднім власником даної земельної ділянки ОСОБА_2 та ТОВ «Еверест-1» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 9,4 га з кадастровим номером :06:000:0078, який зареєстрований у Прилуцькому районному відділі Чернігівської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.10.2005 за №426. Земельна ділянка передана в користування за актом прийому-передачі земельної ділянки.

Відповідно до п.4 договору строк його дії становить 10 років. Укладаючи договір оренди земельної ділянки, сторони в пункті 33 погодили, що перехід права власності на земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Орендар переукладає договір оренди земельної ділянки з новим власником на тих же умовах.

21 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Еверест-1» був укладений договір про внесення змін до договору оренди від 03.10.2005 шляхом викладення його в новій редакції, але при цьому у пункті 8 договору оренди, викладеному у новій редакції, строк оренди не був змінений і залишився на 10 років, після чого орендар повинен повернути земельну ділянку орендодавцю.

Проігнорувавши той факт, що строк дії вказаного договору закінчився свою 3 жовтня 2015 року, ТОВ «Еверест-1» продовжував використовувати земельну ділянку за своїм розсудом та після двох років самовільного використання земельної ділянки ТОВ «Еверест-1» було замінено на ТОВ «МХП АГРО С», яке 1 грудня 2017 року уклало з ОСОБА_2 угоду про внесення змін до договору оренди землі від 21.07.2014, що втратив свою дію, тобто до неіснуючого на той час договору оренди земельної ділянки сторони внесли зміни щодо розміру орендної плати та збільшили строк його дії на 10 років.

18.06.2018 була укладена ще одна додаткова угода до договору оренди землі від 21.07.2014, де сторони передбачили збільшити строк дії договору оренди землі на 10 років, а саме: до 10 вересня 2044 року, при цьому орендну плату визначено в меншому розмірі, ніж в попередній угоді.

03.03.3023 позивачка направила на адресу відповідача повідомлення про набуття права власності на спірну земельну ділянку та необхідність виплати новому власнику орендної плати за 2022-2023 роки, які були залишені відповідачем без задоволення, у зв`язку з чим позивачка звернулася до відповідача з вимогою про повернення їй земельної ділянки, у чому їй було також відмовлено через відсутність між ними будь-яких договірних відносин, тому позивачка змушена була звернутися до суду за захистом своїх порушених прав власника земельної ділянки.

Представник відповідача подав відзив на позов (а.п.39-61), у якому повністю заперечує обставини, наведені позивачкою, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, підтверджує наявність договірних відносин між ОСОБА_2 на умовах договору оренди від 03.10.2005 та додаткових угод до нього від 21.07.2014 (після закінчення строку дії договору, визначеного на 10 років, далі вказаний договір оренди землі був продовжений на підставі абз.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» в редакції, чинній на дату закінчення договору а саме: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором), 01.12.2017 та 18.06.2018 року, які були укладені у встановленому законом порядку за взаємною згодою та з присутнім підписом власниці на кожному примірнику цих договорів з внесенням відповідної інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідачем умови договору оренди землі виконувалися належним чином, в тому числі і по виплаті орендної плати, яка була виплачена орендодавцю наперед. Дійсність намірів укладення як договору оренди землі, так і угод про зміну умов до цього договору та отримання відповідних виплат підтверджується також безпосереднім листуванням (зверненням) між ОСОБА_2 та відповідачем, в тому числі її власноручно написаному зверненні від 30.03.2021, де ОСОБА_2 визнає та підтверджує наявність орендних відносин у 2015-2016 роках, а також укладення нею всіх подальших угод про внесення змін до договору оренди землі. Також ОСОБА_2 повністю підтверджує та визнає всі отримані нею виплати (орендну плату на майбутні періоди), які були здійснені на 17 років наперед, починаючи з 01.01.2017 року по 2033 рік включно, дані виплати за майбутні періоди підтверджені відповідними довідками про доходи, видані на ім`я ОСОБА_2 , у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову та стягнути понесені судові витрати по справі.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини та оцінка доказів, наданих сторонами.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 3 жовтня 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ-1" та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 9,4 га під кадастровим номером :06:000:0078, який зареєстрований у Прилуцькому районному відділі Чернігівської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.10.2005 за №426. Земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №065008, виданого Прилуцькою райдержадміністрацією. Згідно з умовами вказаного договору земельна ділянка передана в користування за актом прийому-передачі земельної ділянки. Відповідно до п.4 договору строк його дії становить 10 років. Укладаючи договір оренди земельної ділянки, сторони в пункті 33 погодили, що перехід права власності на земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Орендар переукладає Договір оренди земельної ділянки з новим власником на тих же умовах (а.п.12-13).

21 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Еверест-1» був укладений договір про внесення змін до договору оренди від 03.10.2005 шляхом викладення його в новій редакції, при цьому згідно з п.8 договору оренди, викладеним у новій редакції, строк оренди не був змінений і залишився на 10 років, після закінчення строку договору оренди Орендар має переважне право поновлення на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмового Орендодавця про намір продовжити його дію.

Пункт 21 вказує, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду за актом приймання-передачі протягом 10 днів.

Пунктом 35 Договору оренди закріплено випадки припинення дії договору, у тому числі закінчення строку, на який було укладено договір.

Пункт 9 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 13806,02 грн за рік, що на дату підписання договору складає 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки(а.п.15-17).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 29.01.2015 ТОВ «Еверест-1» здійснило державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 9,4 га під кадастровим номером :06:000:0078 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер №32848382, підставою виникнення іншого речового права в Державному реєстрі зазначено: Договір оренди землі, серія та номер б/н, виданий 21.07.2014 року, видавник ТОВ «ЕВЕРЕСТ-1» та ОСОБА_2 , строком дії 10 років (а.п.23-24)

Як вбачається з копії угоди від 01.12.2017 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки КНВ/ПР/ПЗ/000306 від 21.07.2014 року: :06:000:0078, 1 грудня 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «МХП-АГРО-С» було укладено угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, якою сторони дійшли згоди змінити орендаря, у зв`язку з припиненням ТОВ «ЕВЕРЕСТ-1» шляхом приєднання до ТОВ «МХП-АГРО-С», пунктом 3 визначено новий строк дії договору до 2034 року та погоджено сплату орендної плати за землю в сумі 331668,06 грн авансом та визначено дану суму як повний та остаточний розрахунок орендаря з орендодавцем за весь строк дії Договору оренди землі (а.с.17зв-18). Також товариством було проведено реєстрацію змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.п.22).

1 червня 2018 року було укладено додаткову угоду до договору оренди землі КНВ/ПР/ПЗ/000306 від 03.10.2005 року. Пункт 1 угоди викладено у наступній редакції: «Сторони дійшли згоди внести зміни до п.8 договору, виклавши його в наступній редакції: «п.8.1 Сторони погодились збільшити строк дії договору на 7 років. Договір закінчує свою дію 3 жовтня 2041 року». Пункт 2 угоди викладено у наступній редакції: «Сторони дійшли згоди внести зміни до п.5 договору, виклавши його в наступній редакції: «п.5.1 Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 41646,00 грн за рік, що на дату підписання додаткової угоди до договору складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки» (а.п.49). Дані зміни відображено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, шляхом реєстрації (а.п.22).

18 червня 2018 року було укладено додаткову угоду до договору оренди землі КНВ/ПР/ПЗ/000306 від 21.07.2014 року. Пункт 1 угоди викладено у наступній редакції: «Сторони дійшли згоди внести зміни до п.8 договору, виклавши його в наступній редакції: «п.8.1 Сторони погодились збільшити дії договору на 10 років. Договір закінчує свою дію 10 вересня 2044 року». Пункт 2 угоди викладено у наступній редакції: «Сторони дійшли згоди внести зміни до п.5 договору, виклавши його в наступній редакції: «п.5.1 Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 41646,00 грн за рік, що на дату підписання додаткової угоди до договору складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки» (а.п.18). Дані зміни відображено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, шляхом реєстрації (а.п.22).

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, який сформовано станом на 22.06.2021, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0078 становить 340010,83 грн (а.п.24зв).

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, який сформовано станом на 19.08.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0078 становить 357351,38 грн (а.п.8).

З відповіді ТОВ «МХП-АГРО-С» на адвокатський запит №84/1 від 25.01.2023 (а.п.14) вбачається, що розрахунок з ОСОБА_2 за період з 2017 по 2021 роки: орендна плата за 2017 рік нарахована та видана в квітні в сумі 10409,84грн (з ПДФО та в/з) та у травні нараховано авансовим платежем за 2018-2027 роки в сумі 333 168,00грн (з ПДФО та в/з) та видана через розрахунковий касовий ордер; орендна плата за 2018 рік нарахована та видана в червні авансовим платежем за 2028-2034 роки в сумі 233 217,65грн (з ПДФО та в/з) та перераховано на картковий рахунок, також у червні 2018 року нараховано та видано благодійність в сумі 621,12 грн (з ПДФО та в/з); у квітні 2019 року нараховано та видано благодійність в сумі 1242,24 грн(з ПДФО та в/з) та у червні 2019 року нараховано та видано благодійність в сумі 1242,24грн (з ПДФО та в/з); у квітні 2021 року нараховано та видано благодійність в сумі 2484,48грн (з ПДФО та в/з).

Відповідно до довідки ТОВ «МХП-АГРО-С» про доходи ОСОБА_2 від 25.01.2023 за період з 01.01.2017 по 31.12.2021 було виплачено ОСОБА_2 орендної плати за земельний пай в загальному розмірі 468 820 грн 41 к. (а.п.15).

Як вбачається з копії договору дарування від 12.07.2022, зареєстрованого приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області в реєстрі за №428, ОСОБА_2 безоплатно передала у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,4 га (рілля), кадастровий номер :06:000:0078, яка розташована в адміністративних межах Канівщинської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. В договорі зазначено, що державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі проведена Прилуцьким районним відділом ЧРФ ДП центру ДЗК 29 липня 2004 року. Земельна ділянка передана в оренду ТОВ «АГРО-С» за договором оренди від 21 липня 2004 року: право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 29 січня 2015 року, номер запису про інше речове право 26815959 (а.п.20-21)

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №304795139 від 12.07.2022, ОСОБА_1 здійснила державну реєстрацію права власності земельної ділянки площею 9,4 га під кадастровим номером :06:000:0078 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №241, підставою для реєстрації в Державному реєстрі зазначено: договір дарування, серія та номер: 428, виданий 12.07.2022, видавник приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленський С.М. (а.с.23)

Відповідно до листа орендодавця ОСОБА_1 №03/03-2023 від 03.03.3023 на адресу директора ТОВ «МХП-АГРО-С» вбачається, що позивачка направила на адресу відповідача повідомлення про набуття права власності на спірну земельну ділянку та виплату новому власнику орендної плати за 2022-2023 роки (а.п.25).

Згідно з копією заяви ОСОБА_1 №23/11-2023 від 23.11.2023 про повернення земельної ділянки на адресу директора ТОВ «МХП-АГРО-С» вбачається, що позивачка звернулася до відповідача про повернення належної їй земельної ділянки, кадастровий номер :06:000:0078, у зв`язку з відсутністю між ними будь-яких договірних відносин станом на 23.11.2023 (а.п.26зв)

У листі директора ТОВ «МХП-АГРО-С» №552 від 06.12.2023 зазначено, що у відповідності до умов Договору оренди землі від 21.07.2014, укладеного з ОСОБА_2 , та Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Новий власник земельної ділянки, щодо якої оформлено договір оренди, одночасно з отриманням права власності на землю отримує також права та обов`язки попереднього власника за чинним договором оренди (ч.1 ст.148-1 Земельного кодексу). Також перехід прав та обов`язків відбувається автоматично, незалежно від того, внесено зміни до договору оренди землі чи ні. Товариство належно та в повній мірі виконує прийняті на себе зобов`язання за Договором оренди землі від 21.07.2014 року. Питання про повернення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0078 не може бути задоволено через відсутність між ними будь-яких договірних відносин (а.п.25зв-26).

Відповідно до копії службової записки фахівця з питань оренди землі ОСОБА_3 , складеної на ім`я директора ТОВ «АГРО-С» від 19.04.2017 вбачається, що директором погоджено звернення пайщика ОСОБА_2 на виплату орендної плати на період за 10 років для лікування онкохворої доньки, орендна плата за 20 років становить 333168 грн, до видачі 268200 грн 24 коп. (а.п.45).

Згідно з копією наказу ТОВ «АГРО-С» від 04.05.2017 №179-Г м.Яготин про виплату орендної плати наперед орендодавцям ТОВ «АГРО-С» вбачається, що відповідно до погоджених службових записок начальником відділу з питань оренди землі ТОВ «АГРО-С» було затверджено виплатити орендну плату наперед за 10 років орендодавцю відділення с.Дубовий Гай ТОВ «АГРО-С» ОСОБА_2 , сума нарахування 333168 грн 00 коп. (а.п.46-47).

Згідно з копією наказу ТОВ «АГРО-С» від 15.06.2018 №287-Г м.Яготин про виплату орендної плати наперед орендодавцям ТОВ «АГРО-С» вбачається, що відповідно до погоджених службових записок начальником відділу з питань оренди землі ТОВ «АГРО-С» було затверджено виплатити орендну плату наперед за 2028-2034 роки орендодавцю відділення с.Дубовий Гай ТОВ «АГРО-С» ОСОБА_2 , сума нарахування 233217 грн 60коп. (а.п.48).

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 2 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами статті 1 ЗУ «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За частиною першою статті 14 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладання спірного договору) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

За змістом статей 16, 18, 19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації у порядку, встановленому законом. Строк дії договору оренди визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Відповідно до ч.1, 2 ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданою нею шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.1 та 2 ст.651 ЦК України).

Відповідно до ст.78, 152 та 153 ЗК України, ст.319 ЦК України власник має право володіти, користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з ч.1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду нагадує, що у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, 3 жовтня 2005 року на час підписання Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0078 між ОСОБА_2 та ТОВ «Еверест-1», частина перша статті 93 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначала, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частина четверта статті 124 ЗК України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частина перша статті 34 Закону України «Про оренду землі» визначає наслідки припинення або розірвання договору оренди землі: у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Частина друга тієї ж статті наголошує на тому, що у разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Це загальне правило закріплено у статті 631 Цивільного кодексу України, зокрема, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом положень ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17).

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства та умови договору оренди від 3 жовтня 2005 року, а також умови укладеного 21 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Еверест-1» договору про внесення змін до договору оренди від 03.10.2005 шляхом викладення його в новій редакції, суд вважає, що у п.8 договору оренди, викладеному в новій редакції, строк оренди не був змінений і залишився на 10 років від дати укладення основного договору оренди від 3 жовтня 2005 року, а сам договір оренди не передбачає автоматичної його пролонгації і визначає певний порядок продовження терміну його дії та потребує активних дій з боку відповідача.

Так, у пункті 35 договору оренди закріплено випадки припинення дії договору, у тому числі закінчення строку, на який його було укладено. З урахуванням положень п.42 Договору оренди щодо набрання чинності Договором строк дії договору оренди юридично закінчився ще 3 жовтня 2015 року (а.п.15зв-17), тому після припинення дії договору орендар мав повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду за актом приймання-передачі, протягом 10 днів (пункт 21), тобто якщо договір оренди землі не поновлено, то він припинив свою дію і в орендаря виник обов`язок повернути земельну ділянку. Такий правовий висновок викладено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18.

При цьому, хоч договір оренди й не було поновлено на новий строк на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», у зв`язку з чим він припинив свою дію, відповідач неналежно виконував свої обов`язки щодо вжиття заходів з повернення земельної ділянки, переданої йому за договором оренди і продовжував фактичне використання вказаної ділянки без відповідних правових підстав на власний розсуд: укладав з ОСОБА_2 додаткові угоди до неіснуючого на той час договору оренди земельної ділянки, який припинив свою дію, але при цьому виплачуючи орендну плату, посилаючись на правочин, дія якого вже закінчилася. Слід відмітити, що систематична виплата орендної плати за земельну ділянку та прийняття її попередньою власницею не привід для визнання договору укладеним.

Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Таким чином, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивачка, як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги про повернення земельної ділянки (негаторний позов).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, ефективним способом захисту права, яке позивач, як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок; більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Отже, відповідно до статті 34 Закону України «Про оренду землі» та пунктів 17 та 21 договору оренди в орендаря виник обов`язок повернути земельну ділянку, а у зв`язку із його тривалим невиконанням наявні підстави для повернення орендарем земельної ділянки у примусовому порядку. Враховуючи все вищевикладене, норми нині чинного законодавства України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки в частині повернення їй земельної ділянки.

Крім того, з 12 липня 2022 року відповідно до договору дарування власником вказаної вище земельної ділянки є позивачка ОСОБА_1 , між нею та відповідачем по справі ТОВ «МХП АГРО-С» відсутні будь-які договірні відносини, а перебування у користуванні відповідача належної їй земельної ділянки порушує права та законні інтереси позивачки на розпорядження належною їй земельною ділянкою.

Щодо виплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2022-2023 роки, то слід зазначити, що орендна плата стягується на підставі договору оренди, а як зазначено вище, строк дії договору оренди від 03.10.2005 вже закінчився, тому на даний час відсутні підстави для нарахування орендної плати за цим договором.

Разом з тим, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, власниця на той час земельної ділянки ОСОБА_2 отримувала від орендаря орендну плату відповідно до договору оренди наперед, що підтверджується безпосереднім її листуванням з відповідачем, в тому числі, в її власноручно написаному зверненні від 30.03.2021 ОСОБА_2 визнає та підтверджує всі отримані нею виплати (орендну плату на майбутні періоди), які були здійснені на 17 років наперед, починаючи з 01.01.2017 року по 2033 рік включно, дані виплати за майбутні періоди підтверджені відповідними наказами про виплату орендної плати наперед орендодавця від 04.05.2017, 15.06.2018 та службовою запискою від 19.04.2017, тому в цій частині позову, на переконання суду, слід відмовити з наведених підстав.

Щодо позовної вимоги про визнання відсутнім у ТОВ «МХП АГРО-С» права оренди на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,4 га (рілля), кадастровий номер :06:000:0078, що належить ОСОБА_1 , то суд зазначає наступне.

Обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права

Як вже було констатовано судом, спірний договір оренди від 03.10.2005 в силу закону припинився з моменту закінчення строку дії цього договору 03.10.2015 року. Натомість обраний позивачем спосіб захисту у даній справі є неналежним, оскільки, як вже було встановлено судом, право оренди відповідача щодо спірної земельної ділянки припинилось ще з моменту закінчення строку дії договору, тому відповідний факт відбувся в силу прямої вказівки закону. Заявлена ж у даній справі позовна вимога про визнання відсутнім у ТОВ «МХП АГРО-С» права оренди на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,4 га (рілля) з кадастровим номером :06:000:0078, що належить ОСОБА_1 , фактично містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення (припинення права оренди в силу закону) та не стосується захисту права цивільного, тобто задоволення такої вимоги у даному випадку не є ефективним способом захисту порушеного права.

Враховуючи все викладене вище, норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки.

Керуючись ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), представник позивачки адвокат Карпенко Віктор Константинович (РНОКПП НОМЕР_2 , юридична адреса: вул.Вокзальна, буд.4, м.Прилуки, Чернігівська область, 17500), до товариства з обмеженою відповідальністю «МХП АГРО С» (код ЄДРПОУ-31522243, юридична адреса: вул.Пирятинська, буд.27, м.Яготин, Бориспільський район, Київська область, 07700) про витребування майна із чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «МХП АГРО С» (код ЄДРПОУ-31522243) повернути земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :06:000:0078 площею 9,4 га (рілля) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 11.08.2025.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анна КОРОТКА