Справа № 643/4283/25
Провадження № 2/643/2969/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025

13 серпня 2025 року м. Харків

Салтівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

в с т а н о в и в:

Представник позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - Лоскот М.І. звернулася до суду з позовною заявою, якою просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 55 718,20 грн, а також суму судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються позивачем. Відповідачі будучи зобов`язаними своєчасно здійснювати оплату за отриманні послуги, припинили виконувати взяті на себе зобов`язання та не погашають заборгованість добровільно. У відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 утворилася заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 55 718,20 грн, з яких: 39 491,40 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2015 по 31.01.2025; 940,80 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.01.2025; 11 425,61 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2015 по 31.01.2025; 545,28 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.01.2025; 1 224,81 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.01.2025; 359,80 грн - за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.01.2025; 1 256,39 грн інфляційні втрати; 474,11 грн 3% річних. Зазначену суму заборгованості представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача, а також суму судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України.

Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідачам направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати позовну давність. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що позовна заява є необґрунтованою, оскільки в додатках до позовної заяви в п. 3 зазначено «Розрахунок заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат», але фактично до позовної заяви не додано розрахунок заборгованості. До позовної зави додано «Відомість про нарахування та оплату з теплопостачання з урахуванням періоду платежу». Зазначила, що вважає таку Відомість неналежним доказом про наявність заборгованості. Відомість не має розшифровки нарахованих сум за надані послуги та їх обґрунтування. Також зазначила, що не погоджується з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних. Вважає такий розрахунок необґрунтованим. Позивачем не здійснено перерахунку за період з березня-травня 2022 року.

Відповідач ОСОБА_2 також подав до суду відзив на позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати позовну давність. Обґрунтування викладено аналогічно відзиву ОСОБА_1 .

Також відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду подано письмові пояснення, з тексту яких вбачається таке. Позовна заява не містить: підстав надання послуги з теплопостачання за період з 31.10.2021; інформації про наявність в будинку вузлу (вузлів) комерційного обліку теплової енергії; у разі наявності в будинку вузлів комерційного обліку теплової енергії, відомостей про повірку; у разі відсутності в будинку вузлу (вузлів) комерційного обліку теплової енергії, розрахунку обсягу споживання послуги в будинку відповідно до Методики розподілу; відомості про тарифи надання послуги з постачання теплової енергії у період з 01.01.2019 по 31.01.2025; відомостей про початок та закінчення опалювального періоду по роках. Також, відповідачі виклали непогодження із сумами заборгованості, які нараховані позивачем.

У свою чергу, представником позивача КП «Харківські теплові мережі» - Лоскот М.І. до суду подано додаткові письмові пояснення, з тексту яких вбачається, що скарг або заяв на якість отриманих відповідачами від позивача послуг, не надходило. Послуга з централізованого опалення в житловому будинку АДРЕСА_2 , у тому числі й на квартиру АДРЕСА_3 , подається цілодобово протягом усього опалювального періоду. На підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 № 1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 № 1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 № 1023), на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 31.10.2021 було розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води. Зазначені договори є публічними договорами приєднання, які набрали чинності з 01 грудня 2021 року. Дані договори укладені з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно до п. 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги , факт отримання послуги. Також представник позивача зазначила, що розрахунки інфляційних втрат та 3% річних виконані коректно та з урахуванням вимог чинного законодавства; всі оплати послуг, які здійснювали відповідачі, були враховані, а у Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу на початку зазначені всі цифри, повно та розкрито всі нарахування, перерахунки та всі оплати відповідачів. Крім того, відповідачі протягом усього часу не зверталися до КП «Харківські теплові мережі» зі скаргами та заявами з приводу нарахувань, перерахунків, неврахування оплат. Отже, пояснення відповідачів свідчать лише про намір ухилитися від сплати заборгованості. Щодо строку позовної давності, представник позивача зазначила, що сама по собі заява відповідачів про застосування строку позовної давності свідчить про визнання відповідачами порушеного права позивача. Строк позовної давності не пропущений.

Відповідачем ОСОБА_2 подано письмові заперечення на додаткові пояснення представника позивача.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, відзиви, письмові пояснення та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, дійшов до такого.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає позивач. (а.с.11,14).

Зазначена квартира має централізовану систему опалення, теплопостачання, яке постачає КП «Харківські теплові мережі».

Позивач КП «Харківські теплові мережі» як теплопостачальна організація надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182.

Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м. Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання протягом року.

Постачання теплової енергії відповідачам підтверджується актами про включення опалення та відключення опалення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Із 01 грудня 2021 року на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII у багатоквартирних будинках набрав чинності індивідуальні договори про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет 31 жовтня 2021 року.

Згідно із п. 5 Індивідуальних договорів, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу.

Розрахунковим періодом відповідно до п. 32 Індивідуальних договорів є календарний місяць.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем.

У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема, з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Пунктом 31 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (далі «Правила») визначено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.

Пунктом 34 зазначених вище Правил встановлено, що рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до положень п. 36 зазначених вище Правил, споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

Положеннями п. 37 Правил визначено, що споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Встановлено, що між сторонами наявні фактичні договірні відносини, оскільки послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідачам фактично надавалась позивачем.

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_4 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 (опалення та гаряча вода), на ім`я ОСОБА_1 .

Щомісячно позивач нараховував плату за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Відповідачам щомісяця направлялися рахунки на оплату наданих позивачем послуг.

Відповідачі будучи зобов`язаними своєчасно здійснювали оплату за отриманні послуги, припинили виконувати взяті на себе зобов`язання та не погашають заборгованість добровільно.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили.

Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати отриманих послуг, станом на 01.02.2025, у відповідачів утворилася заборгованість на загальну суму: 55 718,20 грн, з яких: 39 491,40 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2015 по 31.01.2025; 940,80 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.01.2025; 11 425,61 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2015 по 31.01.2025; 545,28 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.01.2025; 1 224,81 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.01.2025; 359,80 грн - за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.01.2025; 1 256,39 грн інфляційні втрати; 474,11 грн 3% річних.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано відомості та розрахунки. (а.с.4-8).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідачі подали до суду відзиви на позовну заяву, якими заперечують суми заборгованості та просять відмовити у задоволенні позовних вимог та, одночасно, подали письмові клопотання про застосування строків позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За загальним правилом ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Строк карантину неодноразово продовжувався.

Так, постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 9 грудня 2020 року № 1236, № 104 від 17.02.2021 року, № 405 від 21.04.2021 року, № 611 від 16.06.2021 року, № 855 від 11.08.2021 року, № 981 від 22.09.2021 року, № 1336 від 15.12.2021 року, № 229 від 23.02.2022 року, № 630 від 27.05.2022 року, № 928 від 19.08.2022 року, № 1423 від 23.12.2022 року, № 383 від 25.04.2023 року (із змінами і доповненнями), карантин продовжений на всій території України з 22 травня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.»

Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період з 11.03.2017 закінчувався 11.03.2020, а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30.06.2023, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, також строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду в силу приписів пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії воєнного стану, то період заборгованості з 12.03.2027 по 31.01.2025 не виходить за строки позовної давності.

Відтак, заборгованість відповідачів за послуги з постачання теплової енергії у межах строку позовної давності за період з 01.04.2017 по 31.01.2025 складає 26 354,97 грн, а за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 по 31.01.2025 є незмінною та складає 11 425,61 грн.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за період з 01.11.2015 по 31.03.2017 задоволенню не підлягають, оскільки пред`явлені поза межами строку позовної давності.

Суми заборгованості за: абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії в розмірі 940,80 грн за період з 01.06.2022 по 31.01.2025; за Індивідуальним договором з постачання гарячої води в розмірі 545,28 грн за період з 01.06.2022 по 31.01.2025; за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання в розмірі 1 224,81 грн за період з 01.07.2022 по 31.01.2025, а також за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води в розмірі 359,80 грн за період з 01.07.2022 по 31.01.2025, залишаються незмінними та підлягають стягненню з відповідачів.

Водночас, доводи представника позивача про те, що строк позовної давності по цій цивільній справі не пропущений, є неспроможними.

Далі, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інфляційні втрати в сумі 1 256,39 грн та 3% річних в сумі 474,11 грн, за період з 01.05.2019 по 31.01.2022, тобто в межах строку позовної давності, що підтверджується відповідним розрахунком. (а.с.8).

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а стягненню сума заборгованості за період з 01.04.2017 по 31.01.2025, то інфляційні втрати та 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом із цим, суд не приймає доводи відповідачів, зазначені ними у відзивах на позовну заяву, поясненнях та запереченнях щодо порушення позивачем рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.06.2022 № 163,а саме не зняття нарахування за період з 24.02.2022 по 31.05.20222, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи та наданими стороною позивача доказами.

Суд не приймає також доводи відповідачів стосовно не врахування позивачем численних погашень ними боргу частинами та на загальну суму 11 769,90 грн, оскільки суду не надано доказів сплати такої суми з боку останніх.

Інші доводи відповідачів не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та спростовуються дослідженими по справі доказами. Доказів на підтвердження таких своїх доводів та заперечень з боку відповідачів суду не надано.

На час розгляду справи в суді відповідачами не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості та/або про причини несвоєчасного погашення заборгованості у добровільному порядку.

Також, відповідачами не надано будь-яких доказів, які свідчать про те, що позивач не надає такі послуги або інших доказів, що спростовують твердження позивача.

У випадку небажання сплачувати послугу з теплопостачання, відповідачі не були позбавлені можливості відмовитись від цієї послуги, яку надавало КП «Харківські теплові мережі», однак не скористалися такою можливістю та не зверталися до позивача з будь-якими заявами щодо якості надання послуг або відключення від постачання. Доказів на підтвердження того, що відповідачі не користувалися послугою, яку надавало КП «Харківські теплові мережі», за вказаний у позовній заяві період, суду не надано.

Разом із тим, суд бере до уваги те, що відповідачі не зверталися до КП «Харківські теплові мережі» з будь-якими заявами, скаргами, тощо з приводу неправильності або некоректності здійснених КП «Харківські теплові мережі» нарахувань відповідачам за надані послуги з теплопостачання. Доказів протилежного суду не надано.

Відзиви на позовну заяву та письмові пояснення відповідачів не містять заперечень щодо отримання ними від позивача послуги з теплопостачання за вказаний у позовні заяві період, а відповідно і користування такою послугою з боку відповідачів.

Отже, з урахуванням того, що у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, яка ними добровільно не сплачується, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість на загальну суму 42 581,77 грн, з яких: 26 354,97 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 31.01.2025; 940,80 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.01.2025; 11 425,61 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 по 31.01.2025; 545,28 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.01.2025; 1 224,81 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.01.2025; 359,80 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання за період з 01.07.2022 по 31.01.2025; 1 256,39 грн інфляційні втрати; 474,11 грн 3% річних.

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, з урахуванням того, що у відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед позивачем існує заборгованість, яка ними добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд дійшов висновку щодо часткової обґрунтованості позовних вимог та вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання на загальну суму 42 581,77 грн.

В іншій частині позовних вимог до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Далі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із платіжної інструкції № 3281 від 13.02.2025 при пред`явленні позовної заяви до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. (а.с.1).

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача - на 76,42% (в сумі 42 581,77 грн), то з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 314,00 грн (42 581,77 грн (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 55 718,20 грн (загальна сума позовних вимог) = 76,42% х 3 028,00 грн (сума сплаченого судового збору)).

На підставі викладеного вище та керуючись: ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 274, 276 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити частково позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», р/р НОМЕР_4 в Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 351823, , заборгованість за послуги теплопостачання на загальну суму 42 581 (сорок дві тисячі п`ятсот вісімдесят одна) гривня 77 копійок, з яких: 26 354,97 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 31.01.2025; 940,80 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.01.2025; 11 425,61 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 по 31.01.2025; 545,28 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.01.2025; 1 224,81 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.01.2025; 359,80 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання за період з 01.07.2022 по 31.01.2025; 1 256,39 грн інфляційні втрати; 474,11 грн 3% річних.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», р/р НОМЕР_4 в Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 351823, , судовий збір в сумі 2 314 (дві тисячі триста чотирнадцять) гривень 00 копійок в рівних частках по 1 157 гривень 00 копійок з кожного.

Відмовити в іншій частині позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Сугачова