Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/571/25
Провадження №2/650/938/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Хомик І.І.

за участі секретаря Ткаченко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Великоолександрівської селищної ради Херсонської області, про позбавлення батьківських прав,

Встановлено :

ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Великоолександрівської селищної ради, зазначаючи, що позивач з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2010 року по 2017 рік. У цей період в них народилося двоє дітей - ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання стосунків ОСОБА_3 самоусунувся від виховання та утримання дітей, а саме не піклується про них, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх життям, їх навчанням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей підготовкою до самостійного життя таким чином не виконує покладених на нього, як на батька обов`язків щодо дітей. В зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали згідно обставин, викладених у позовній заяві. При цьому пояснили, що відповідач взагалі не контактує з дітьми, менший син навіть не пам`ятає свого тата. Наразі виникла проблема щодо отримання паспорта для старшого сина ОСОБА_6 . Однак вийти на зв`язок із ОСОБА_3 неможливо. Просять позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`являвся, хоч був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Про причини неявки до суду не повідомив.

Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги визнала. При цьому пояснила, що спілкувалася з дітьми щодо відповідача, батька дітей. Діти пояснили, що за вказаний період, з моменту розірвання відносин з мамою, батько до них не приїздив, не телефонував, не шукав з ними зустрічі. ОСОБА_5 навіть не пам`ятає батька. Свої обов`язки батька відповідач не виконує. Не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що позивач проживає з ним по сусідськи. Знає, що вона довгий час проживала з ОСОБА_3 . Народили двох діток. Жили погано, він зловживав алкогольними напоями, бив дружину, вона тікала від нього з дітками, неодноразово до нього зверталася, щоб утихомирити чоловіка. А потім вони розійшлися. Після того ОСОБА_3 жодного разу до дітей не приїздив.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що з сім`єю позивача товаришують довго. Мають дітей однолітків. Біологічного батька дітей він жодного разу не бачив і діти навіть не згадують про нього. Знає зі слів позивачки, що у період війни ОСОБА_3 вивозив з окупації людей тому вона звернулася до нього, щоб вивезти дітей, однак він відмовив їй.

Опитані у судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що батько з ними не контактує, не телефонує, не приїздить, навіть не вітає їх з днем народження. Вони навіть не пам`ятають його і не бажають відновлювати з ним стосунки.

Заслухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, свідків, неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана обставина підтверджується копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , де в графі «батько» зазначено « ОСОБА_3 ».

Після припинення сімейних відносин між батьками у 2015 році діти залишилися проживати з матір`ю, яка відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 з 16.04.2024 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 .

ОСОБА_3 після розірвання сімейних відносин у 2015 році ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не займається їх вихованням, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не допомагає у здобутті дітьми повної загальної середньої освіти, не готує їх до самостійного життя.

ОСОБА_3 має заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 20.10.2024 року.

Про небажання відповідача приймати участь у житті дітей вказує і та обставина, що ним надано нотаріально завірену заяву, згідно якої він надає згоду на усиновлення дітей ОСОБА_9 . Заява датована 28.11.2024 року.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Великоолександрівської селищної ради Херсонської області від 17.03.2025 року визнано доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Стаття 155 СК України передбачає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою позбавлення їх батьківських прав.

Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, тому до неї мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов`язків батьків щодо їх дітей.

Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідача не цікавиться вихованням своїх дітей та їх духовним розвитком, не надає належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дітям належне утримання, не бере участь у вихованні дітей, що свідчить про втрату інтересу відповідача до його дітей, суд вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав.

Пунктом 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх та неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до Закону або міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служба у справах дітей, тому з відповідачів відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступного.

Як установлено в частині другій статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Слід вказати, що звернення до суду з позовами про позбавлення батьківських прав носить масовий характер. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат, а тому витрати на послуги адвоката в розмірі 20000,00 грн. за даною справою на складання позовної заяви є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт, а тому такий розмір витрат є обґрунтованим і підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 137, 141, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 166 Сімейного кодексу України, п.14 ч.2 ст.3 закону України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Великоолександрівської селищної ради Херсонської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина ХОМИК