Справа № 190/1362/25
Провадження №2/190/626/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Бордюг Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, стягнутих на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, стягнутих на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2012 року з нього стягнуто на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі частини його заробітку, в особі його матері ОСОБА_4 .. За весь час стягнення аліментів на утримання сина він належно сплачував аліменти, наразі навіть мається переплата в сумі 27466,20 грн. 11 листопада 2019 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дружина ОСОБА_1 не працює, оскільки доглядає доньку ОСОБА_7 , яка є інвалідом з дитинства, остання обмежена в життєдіяльності по самообслуговуванню, орієнтації, спілкуванню та потребує слухопротезування. Його сім`я знаходиться на його повному матеріальному утриманні. Крім того, дочка ОСОБА_7 потребує додаткових матеріальних витрат у зв`язку з хворобою та інвалідністю. У зв`язку з народженням другої дитини він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище двох дітей, а відповідно сплата аліментів у встановленому розмірі є неможливою.

У зв`язку з вищевикладеним, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються відповідно до рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2012 року на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особі його матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника відповідача ОСОБА_9 надійшов до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнає, вважає, що позивач належних та допустимих доказів того, що в нього погіршився матеріальний стан та він не взмозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не надав, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01.09.2025 року буде учнем першого класу Технікуму інформаційних технологій Об`єднання після початкових шкіл імені Іоанна Павла ІІ у м. Чарне в Польщі, тобто буде навчатися в іншій країні, питання щодо зменшення розміру аліментів не буде відповідати інтересам дитини.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2012 року стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу), щомісячно, на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, в особі його матері ОСОБА_4 , починаючи з 22 жовтня 2012 року/а.с.8/.

11 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 , після державної реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_11 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб/а.с.9/.

Від шлюбу у позивача народилась донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.10/.

Згідно виписки комунального підприємства «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» Дніпропетровської обласної ради №11/25 від 05.02.2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 має діагноз Н90.3 Нейросенсорна втрата слуху, двобічна, рекомендовано ЛКК за місцем проживання з метою оформлення соц.держ.допомоги згідно Наказу МОЗ України від 08.11.2001 року № 454/471/516 Р.ІХ п.3 Н90.3 пп 3.1 терміном до 18 років/а.с.19/.

Відповідно до довідки УСВП Кам`янської РДА від 05.06.2025 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 з 01.02.2025 року до 31.05.2025 року призначено соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю у розмірі 2361 грн. /а.с.24/.

Згідно копії посвідчення НОМЕР_1 від 02.04.2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є особою з інвалідністю з дитинства, законний представник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.31/.

З копії розрахунку, наданого Жовтоводсько-П`ятихатським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області від 04.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 має переплату по аліментам станом на 01.06.20205 року у ромірі 27466,20 грн./а.с.25/.

Згідно платіжної інструкції від 25.03.2025 року позивачем ОСОБА_1 перераховано кошти у розмірі 34128 грн. за слуховий апарат/а.с.27/.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або, у відповідних випадках, законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з частиною 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

У пункті 23 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, аналіз вищезазначених норм свідчить, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо змінилось матеріальне становище або сімейний стан платника або одержувача аліментів. Таким чином зміна сімейного стану є окремою підставою для зміни розміру аліментів. При цьому суд, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, має враховувати й інші обставини, передбачені статтею 182 СК України, насамперед з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Із зазначених норм закону також випливає те, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 , як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилався на зміну його сімейного стану та народження другої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом з дитинства.

Разом з цим, позивачем суду не було надано доказів, що його матеріальний стан погіршився у зв`язку із зміною сімейного стану та народження дитини.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23, «зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей, які народилась в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів».

Крім того, Верховний Суд наголошував на тому, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують розмір доходів позивача станом на час ухваленні рішення суду про стягнення аліментів та на дату звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, беручи до уваги те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б достовірно та в достатній мірі підтверджували конкретні обставини, що ті зміни сімейного та матеріального стану позивача, на які посилається позивач, призвели до такого погіршення матеріального стану, який би унеможливлював сплату ним аліментів на утримання дитини саме у такому розмірі, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача не є законними та обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.128,141,263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, стягнутих на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 14 серпня 2025 року.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса