ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/3470/24 Номер провадження 22-ц/814/2449/25Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кушнаренка Сергія Анатолійовича на заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 13 березня 2025 року по справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кушнаренка Сергія Анатолійовича до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, стягнення додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2008 року ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

06 жовтня 2008 року старшим державним виконавцем Мосієнко О.І. відділу державної виконавчої служби Карлівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №9419882.

Однак, відповідач належним чином не виконує свій обов`язок, аліменти вчасно не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки за період з 01.07.2023 року по 01.11.2024 року у розмірі 59011,73 грн.

У зв`язку з несплатою аліментів з останнього в порядку ст. 196 СК України за період з 01 серпня 2024 року по 01 грудня 2024 року підлягає стягненню неустойка, розмір якої становить 65305,93 грн.

Крім того, вказувала, що на даний час донька навчається в Полтавському державному медичному університеті за освітньою - професійною програмою «Сестринська справа», загальна вартість навчання складає 56600 грн.

Оскільки батько дитини не бере участі у витратах , які повністю прокриваються за рахунок позивача, остання просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в розмірі 56600 грн.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 13 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , згідно виконавчого листа №2-783/08 виданого Карлівським районним судом Полтавської області 30.09.2008, у розмірі 11959,97 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кушнаренко С.А. оскаржив його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду в частині відмовлених в задоволенні позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначав, що суд першої інстанції повинен був розглянути справу з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів апелянта (позивача) при розгляді справи встановити якого саме результату позивач хотів досягнути унаслідок вирішення спору, надаючи позовним вимогам належної інтерпретації, а не тлумачити їх лише буквально, що свідчить про формальний розгляд справи.

Вважає, що судом першої інстанції було недотримано принципу ефективного захисту порушених прав позивача, невірно застосовано норми матеріального права, зокрема положення ст.ст. 185, 196 СК України, помилково витлумачено принцип диспозитивності, що призвело до необґрунтованої відмови у стягненні повного розміру неустойки та додаткових витрат на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що згідно рішення Карлівського районного суду Полтавської області № 2-783/08 від 30 вересня 2008 року ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

На виконання вказаного рішення 30.09.2008 видано виконавчий лист та 06.10.2008 відкрито виконавче провадження №9419882.

Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.12.2024 склала 59011,73 грн. та утворилась за період з серпня 2018 року по листопад 2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення неустойки (пені), суд першої інстанції зазначив, що наведений позивачем власний розрахунок такої пені не ґрунтується на вимогах закону, а відтак його результат не підлягає прийняттю до уваги.

Виходячи з того, що зобов`язання по сплаті аліментів носять періодичний характер і мають виконуватись щомісячно, суд першої інстанції самостійно обрахував пеню за несвоєчасну сплату аліментів, виходячи з всієї суми невиплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати.

При цьому, судом було враховано зазначений самим позивачем період, впродовж якого мала місце несплата відповідачем аліментів та, з посиланням на принцип диспозитивності, пеню обраховано за цей час, а саме за серпень, вересень, жовтень та листопад 2024 року.

Так, судом вірно зазначено, що неотримані за серпень аліменти підлягають множенню на 1% та 141 день прострочення, що становитиме 5125,70 грн., а урахуванням розміру не виплачених аліментів 3635,25 грн., тоді як розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, складатиме 3635,25грн. + 3635,25 грн. (сума аліментів за вересень 2024) х 1% х 110 (кількість днів прострочення) = 3998,78 грн. розмір пені, але небільше 100% заборгованості: 3635,25 грн.+ 3635,25 грн. (сума аліментів за жовтень 2024) х 1% х 80 (кількість днів прострочення) = 2908,20 грн. + 3 635,25 (сума аліментів за листопад 2024) х 1% х 49 (кількість днів прострочення) = 1 781,27 грн.

Аналізуючи проведений судом першої інстанції розрахунок заборгованості, який здійснено з урахуванням вимог ч. 4 ст. 264 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про його відповідність діючому законодавству та правовим позиціям, викладеним в висновках ВП Верховного Суду у справах №572/1762/15-ц та №333/6020/16-ц.

Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 у розмірі 56600 грн. в якості оплати за навчання, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, оскільки плата за навчання у вищому учбовому закладі не відноситься до додаткових витрат на дитину.

Так, позивач зазначає, що на даний час донька ОСОБА_3 навчається в Полтавському державному медичному університеті за освітньою - професійною програмою «Сестринська справа» за спеціальністю 223 «Медсестринство», термін навчання до 01.07.2026. Загальна вартість навчання складає 56600 грн.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, якою передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Оплата вартості навчання не відноситься до додаткових витрат, тому правові підстави для їх стягнення відсутні.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Таким чином стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати або дня ухвалення рішення чи за терміну, зазначеного позивачем, помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

За вказаних обставин, здійснений судом першої інстанції розрахунок ґрунтується на вимогах закону, а його висновок про помилковість розрахунку позивача є вірним.

Окрім того, районний суд зазначив, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, тому проводить розрахунок пені з серпня 2024 року по листопад 2024 року, тобто в межах заявлених позовних вимог.

Так, розрахунок суми пені за прострочення сплати аліментів, за серпень, вересень, жовтень, листопад 2024 року на дату звернення до суду у розмірі 11959,97 грн. є вірним, оскільки позивачем за власним бажанням визначено період (серпень 2024 листопад 2024), за який вона бажає стягнути пеню, через неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплат аліментів на дитину.

Крім того, судом зроблено вірний висновок щодо відсутності правових підстав для покладення на відповідача в порядку ст. 185 СК України відповідальності по несенню додаткових витрат на дитину, пов`язаних з необхідністю сплачувати її освіту у вищому навчальному закладі.

Так, участь батьків у додаткових витратах на дитину регламентована статтею 185 СК України, відповідно до якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Разом з тим, спільна донька сторін є повнолітньою особою, яка продовжує навчання в учбовому закладі, а відтак положення ст. 185 СК України не поширюються на спірні правовідносини, тоді як останні врегульовані ст. 199 СК України.

Таким чином, вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та безпідставність вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення позову та не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що судом невірно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

При вирішенні справи по суті заявлених вимог суд вірно встановив, що донька сторін на час вирішення спору є повнолітньою, а відтак по справі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 185 СК України.

В даному випадку необхідно розрізняти, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу, якою передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

За вказаних обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кушнаренка Сергія Анатолійовича залишити без задоволення.

Заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 13 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13 серпня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин