ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 серпня 2025 року

м. Харків

справа № 644/7412/24

провадження № 22-ц/818/1586/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кружиліної О.А., Мальованого Ю.М.,

розглянувши в порядку ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2024 року, постановлене під головуванням судді Маркосян М.В., -

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-8134953 від 27.05.2023 у розмірі 25620,00 грн., яка складається з 9607,50 грн. заборгованості за тілом та 16012,50 грн. заборгованості за відсотками.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, суд першої інстанції не дослідив і не надав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному та неупередженому розгляду справи, а тому рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів відступлення права вимоги за цим договором в певній сумі та стосовно певних боржників на користь самого позивача.

Проте такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 27.05.2023 року між ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та ОСОБА_1 , було укладено договір кредитної лінії №00-8134953 електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 9607,50 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

За умовами договору ТОВ «Качай гроші» зобов`язалося надати ОСОБА_1 суму кредитних коштів, яка складає 9150 грн., строком на 120 днів до 24 вересня 2023 року або достроково, зі сплатою процентів за користування коштами: тип процентної ставки фіксована, знижена процентна ставка 1, % в вдень, застосовується з 1 по 20 день користування кредитом; стандартна процентна ставка 2,50% в день, застосовується з 21-го дня користування кредитом по день повернення кредиту.

Згідно п.1.3.1. позивач зобов`язався оплатити проценти 16 червня 2023 року, а також на кожний 20-й день за фактичне користування коштами.

Розділом 2 Договору передбачено, що датою надання кредиту є дата перерахування позивачем кредиту в сумі 9607,50 грн на карту позичальника. За надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 457,50 грн, яка утримується з кредиту, що підлягає перерахуванню позичальнику. Тобто, позичальнику перераховується сума 9150 грн. Основним каналом комунікації між сторонами є особистий кабінет позичальника, який створюється на веб-сайті компанії.

Згідно з довідкою про ідентифікацію ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Качай гроші». Акцепт договору позичальником прийнято шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 7857F.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що у разі несплати позичальником платежу, згідно п.1.3.1 Договору за зниженою процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за стандартною процентною ставкою, встановленою п.1.4.2. Договору.

Пунктами 1.7., 1.8 Договору передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка 5472,01%, орієнтовна загальна вартість кредиту 34312,50 грн.

Відповідно до п.3.4 Договору проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, з дня видачі кредиту до дати фактичного повного повернення кредиту.

Крім того, п.6.4. Договору передбачена сплата неустойки пені в розмірі 1% від суми кредиту за кожен день прострочення, починаючи з 1-го дня прострочення, у випадку прострочення повернення суми кредиту. На період дії воєнного стану не застосовується.

Судом досліджено Додаток № 1 до Договору Графік платежів, за яким загальна вартість кредиту складає 34312,50 грн, з яких: сума кредиту за договором 9150 грн, проценти за користування кредитом 24705 грн, комісія за надання кредиту 457,50 грн.

Згідно з пунктом 2.3. Кредитного договору №00-8134953 сторони погодили, що кошти повинні бути перераховані на карту Позичальника № НОМЕР_1 , яка зазначається у форматі XXXXXX****XXXX, емітовану банком України.

З довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» () №3859 від 11.12.2023 року вбачається, що 27.05.2023 на картку № НОМЕР_1 було здійснено перерахування 9150,00 грн. від ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ». (а.с.79-80)

28.11.2023 року ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 28112023, відповідно до умов якого Позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Як зазначено у позовній заяві, список з переліком особистих даних Боржників, розміри грошових зобов`язань кожного з Боржників із зазначенням суми заборгованості, та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, витяг з якого долучено до позову (Додаток №12). Також, як зазначено у позові, Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 28112023 від 28.11.2023 від ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 25620,00 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач посилався на те, що 27.05.2023 року між ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" (надалі - Первісний Кредитор, Кредитодавець) та ОСОБА_2 укладено Договір кредитної лінії №00-8134953 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір про надання кредиту підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а отже належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. У вказаному Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" відразу перерахувало відповідачу грошові кошти на зазначену ним банківську карту. Всупереч умов Договору №00-8134953 від 27.05.2023 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, кошти не повернув, відсотки не сплатив, що створило заборгованість у розмірі 25620,00 грн., яка складається з наступного: 9607,50 грн. - заборгованість по кредиту; 16012,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Також позивач зазначає, що 28.11.2023 року ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та Позивач уклали Договір факторингу №28112023 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, в зв`язку із чим просить стягнути заборгованість з відповідача в судовому порядку. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Відповідно до частин 1 і 2ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Взяті на себе зобов`язання за договір кредитної лінії №00-8134953 ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ"виконало своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти, однак в порушення зазначених умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконав.

28.11.2023 року ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 28112023 відповідно до умов якого Позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним.

У частині першої статті 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

В матеріалах справи наявні належно завірені копії договору факторингу укладеного між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Ейс», №28112023 від 28 листопада 2023 року, акт-прийому-передачі боржників до цього договору та витяг з реєстр боржників, з якого убачається перехід прав вимоги за кредитним договором боржник ОСОБА_1 (а.с.88-89).

Згідно з умовами договору клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно з Реєстром Боржників. Розділом І укладеного договору факторингу визначено наступні терміни: «Реєстр Боржників» - це інформація, що стосується Боржників, оформлена за формою, встановленою Договором. «Дата відступлення прав вимоги» - це робочий день, в який сторони склали і підписали Акт прийому-передачі реєстру боржників; «Акт прийому-передачі реєстру боржників» - письмовий документ, який складається спільно клієнтом та фактором, у зв`язку з переходом прав вимоги від клієнта до фактора на умовах Договору факторингу.

Пунктом 2.3 договору визначено, що відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбуваються у дату відступлення прав вимоги.

Тобто перехід прав вимоги відбувається з моменту підписання акту прийому-передачі реєстру боржників.

Отже, відповідно до умов договору факторингу право вимоги переходить до фактора саме з моменту підписання акту прийому-передачі.

Отже, вищевказане свідчить про належне укладення ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «Ейс» договору факторингу та перехід прав вимоги за кредитним договором від 27 травня 2023 року № 00-8134953 відносно боржника ОСОБА_1 на суму 25620 грн.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії № 00-8134953 від 27 травня 2023 року вбачається, що така станом на 28 листопада 2023 року, згідно з яким загальна сума заборгованості 25620 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9607,50 грн, заборгованість за відсотками 16012,50 грн.

Доказів сплати заборгованості матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс» суми заборгованості 25620 грн, з яких: 9607,50 грн - тіло кредиту, 16012,50 грн - проценти за користування кредитом.

Проте суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог

Колегія суддів вважає доведеним позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

У зв`язку з вищезазначеним апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у розмірі 25620 грн.

Що стосується вимог про стягнення професійної правничої допомоги, колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судом встановлено, що 17.06.2024 року між адвокатом Тараненко А.І. та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладений договір про надання юридичних послуг № 17/06/24-01.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг до Договору №17/06/24-01 від 17.06.2024 року про надання юридичних послуг вбачається, що ТОВ «ФК «ЕЙС» надано правничу допомогу з складання позовної заяви вартістю 4000 грн., вивчення матеріалів справи - 500 грн, надання усної консультації - 500 грн., підготовка адвокатського запиту 500 грн, підготовка клопотання про витребування інформації -500 грн (а.с.109).

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг до Договору №17/06/24-01 від 30.12.2024 року про надання юридичних послуг вбачається, що ТОВ «ФК «ЕЙС» надано правничу допомогу з підготовки та подання апеляційної скарги вартістю 4000,00 грн., (а.с.39).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Із змісту договору про надання правничої допомоги від 17.06.2024 року убачається, що за надання правової правничої допомоги клієнт виплачує винагороду, розмір гонорару та його сплата визначені у п.3 цього договору.

17.06.2024 року на підтвердження наданих за Договором послуг між ТОВ «ФК «Ейс» та адвокатом Тараненком А.І. був підписаний акт приймання-передачі наданих послуг № до договору 17/06/240-01 від 17.06.2024 про надання юридичних послуг, в якому зазначений перелік наданих правових та юридичних послуг, вартість яких складає 6000 грн.

30.12.2024 року на підтвердження наданих за Договором послуг між ТОВ «ФК «Ейс» та адвокатом Тараненком А.І. був підписаний акт приймання-передачі наданих послуг № до договору 17/06/240-01 від 17.06.2024 про надання юридичних послуг, в якому зазначений перелік наданих правових та юридичних послуг, вартість яких складає 4000 грн.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс»задоволено, витрати на правову допомогу, понесені позивачем у справі, у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, підлягають відшкодуванню.

Заяви про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило.

Судова колегія вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, що в повній мірі відповідає критерію розумності та виваженості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 2422,40 грн. та апеляційної скарги у розмірі 3633,60, а всього 6056 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25620 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати в розмірі 6056 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: О.А. Кружиліна

Ю.М. Мальований