справа № 235/4744/24
провадження № 2/208/2198/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді - Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання- Агеєвої В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 235/4744/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька, третя особа: Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду міста Кам`янського перебуває цивільна справа №235/4744/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька, третя особа: Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області про зняття арешту з майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2025 цивільну справу № 235/4744/24 було розподілено судді ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 29.01.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 27.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду справу по суті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 року цивільну справу № 235/4744/24 було розподілено судді Гречаній В.Г. у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку.

Ухвалою суду від 06.06.2025 року справу прийнято до свого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки в даному випадку відсутній спір про належність майна, на яке накладено арешт, особа, яка звернулася до суду, є власником майна та боржником у виконавчому провадженні № 39974386, тому ОСОБА_1 не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у даному випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Сторони в судове засідання не з`явилися, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні № 39974389.

В межах виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника.

У своєму позові позивач просить скасувати арешт з майна, реєстраційний номер обтяження 5624473 від 13.05.2014 року, який накладено на підставі рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьк в рамках виконавчого провадження № 39974386.

Із наведеного слідує, що вищевказане обтяження (арешт майна) накладено державним виконавцем у рамках виконавчого провадження, здійснення якого відбувалося з приводу виконання судового рішення.

Відповідно до ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" № 5 від 03.06.2016 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачем в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбаченост. 60 ЗУ «Про виконавче провадження».

Із врахуванням того, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, тому вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок сформульовано Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, а саме: боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першоїстатті 255 ЦПК України. (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).

Верховний Суд у постанові від 19 січня 2022 року у справі №577/4541/20 зауважив, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розд.VII ЦПК України.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні не може пред`явити позов про зняття арешту з майна, вона не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Тому, суд приходить до висновку, що провадження по справі в даному випадку підлягає закриттю.

У відповідності до вимог п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючисьст. 255 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі № 235/4744/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька, третя особа: Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області про зняття арешту з майна.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.Г.Гречана