Справа № 487/4334/23
Провадження № 2/487/116/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Сухаревич З.М.,

за участю секретарів судового засідання: Удовиченко Д.Д., Марченко Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Ольшанська селищна рада Миколаївського району Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, в якій позивач просить: встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з березня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Витребувати у четвертій миколаївській державній нотаріальній конторі Миколаївської області копію спадкової справи №5/2021 (за наявності) після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який був одноосібним власником кв. АДРЕСА_2 за рішенням суду, після смерті ОСОБА_6 , з якою він проживав як чоловік і дружина однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Ще за життя, на початку 2011 р. він та його дружина почали спільно проживати однією сім`єю з позивачкою, з якою в подальшому у нього склались дружні стосунки як брата та сестри. Проживали вони в кв. АДРЕСА_3 , хоча він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Вони були знайомі із дитинства, проводили разом час, ОСОБА_5 ставився до позивачки як до сестри, тому, коли у 2012 році позивачка мала складні життєві обставини, він із дружиною з березня 2012 р. поселили позивачку у своїй квартирі і почали проживати утрьох однією сім`єю. Останні роки, особливо після смерті цивільної дружини у серпні 2019 р., стан здоров`я ОСОБА_5 почав погіршуватися. З того часу саме позивачка продовжувала допомагати йому у вирішенні побутових справ, подоланні стресу, допомозі з ін`єкціями інсуліну та супутнім лікуванням. Позивачка майже завжди їздила з ОСОБА_5 на зустрічі по роботі аби пересвідчитись, що він вчасно буде вживати ліки, не пропускати ін`єкції інсуліну та вживати їжу. Отже, майже 9 років, починаючи з 2011 року по день смерті ОСОБА_5 , вона ділила з ним спільний побут та в подальшому допомагала боротися із серйозною хворобою, забезпечували всім необхідним для нормального побуту та комфортного життя. Вони також мали спільний бюджет, брали та спільно виплачували кредити в банківських установах. Крім того саме позивачка викликала швидку допомогу, коли стан ОСОБА_5 погіршився 12.03.2020 та безпосередньо 24.10.2020 року, коли стан здоров`я ОСОБА_5 різко та неочікувано погіршився. Позивачка здійснювала догляд за ним, несла всі матеріальні витрати. Після смерті ОСОБА_5 позивачка займалась його похованням, повернення зброї, яка зберігалась у нього. На даний час всі витрати по утриманню квартири несе позивачка. Факт спільного проживання позивачки разом із ОСОБА_5 однією сім`єю, окрім доданих до позову документів, можуть також підтвердити свідки. Вважаючи себе спадкоємцем ОСОБА_5 , позивачка бажає встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_5 для можливості в подальшому отримати право на спадкування після його смерті на нерухоме майно, а тому вимушена звернутися до суду із відповідною позовною заявою.

25 липня 2023 року відкрито провадження, призначено підготовче засідання, витребувано докази.

05.09.2023 з Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області надійшла копія спадкової справи № 5/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

15.09.2023 надійшла заява представника Миколаївської міської ради про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

21 вересня 2023 року від представника Миколаївської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що додані до позовної заяви докази не підтверджують те, що позивач проживав із спадкодавцем однією сім`єю, а надані докази містять суперечності, зокрема позивач спочатку вказує, що почала проживати з померлим та його дружиною ОСОБА_7 на початку 2011 року, а потім, що у 2012 році поселили її у своїй квартирі. При цьому, згідно з реєстру прав власності на нерухоме майно у власності позивачки були два будинки та квартиру, тому є сумнівним, що померлі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 поселили її у свою однокімнатну квартиру. Крім того, згідно відповіді КНП «МОЦ екстренної медичної допомоги та медицини та катастроф» МОР, бригади ЕМД двічі викликались на адресу: АДРЕСА_5 . Отже доводи позивачки вважає неправдивими. Звертає увагу, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2020 у справі №487/8306/19 встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з травня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджує сумнівність спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 протягом 5 років. Тому не зрозуміло які саме відносини були у померлих з позивачкою. Доказів, які б повною мірою підтвердили спільне проживання, спільні права та обов`язки померлого та позивачки не надано. Долучені фото це не підтверджують. Враховуючи викладене, представник у відзиві просив відмовити у задоволенні позову, а також залучити третіх осіб.

25 вересня 2025 року надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що починаючи ще з 2011 року по день смерті ОСОБА_5 25.10.2020 позивача проживала разом з ним, ділила з ним спільний побут, допомагала боротися з серйозною хворобою, забезпечувала всім необхідним для нормального побуту та комфортного життя, вони мали спільний бюджет, брали та спільно виплачували кредити в банківських установах. Вона була йому як рідна сестра. Наявність у позивача будинку, який вона будувала з чоловіком у шлюбі, не свідчить про її заможний стан. Після розлучення у 2022 р. у будинку жив її чоловік, а в 2018 р. будинок був проданий, гроші поділені і придбана квартира чоловіку. В будинку АДРЕСА_6 позивачка також не жила, вона одержала його у подарунок від матері і в ньому жила мати та її рідний брат, а після їх смерті, в листопаді 2016 р. вона продала цей будинок. За ці кошти вона придбала квартиру АДРЕСА_7 для дочки, оскільки їй також не було де жити. Позивачка і ОСОБА_5 регулярно відвідували дочку, тому звідти його і забрали на швидкій до лікарні. Кредит був взятий на лікування ОСОБА_5 , що свідчить про сімейні відносини. Крім того саме позивачка викликала швидку медичну допомогу. Щодо рішення суду, то останні роки ОСОБА_7 тяжко хворіла, ОСОБА_5 , також хворів і позивач допомагала їм як сестра, а не як співмешканка і дружина. І так вони були пов`язані спільним побутом, спільно проживали і мали взаємні права та обов`язки. Щодо створення ОСББ у 2018 році, то ОСББ лише посвідчило акт, підписаний сусідами, і не зрозуміло в чому тут сумніви відповідача. Сумніви відповідача щодо сусідів взагалі надумані. В нотаріальну контору щодо прийняття спадщини звернулась лише позивачка, ОСОБА_3 не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті матері, а спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_5 . Реєстрація позивачки і ОСОБА_5 за різними адресами не свідчить про те, що вони не могли проживати разом однією родиною.

Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року витребувано докази, залучено до участі у справі як третіх осіб ОСОБА_3 та Ольшанську селищну раду Миколаївського району Миколаївської області. Задоволено клопотання виклик свідків.

02.11.2023 надійшла заява голови Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області про розгляд справи без її участі.

17.11.2023 надійшло електронне звернення ОСОБА_3 , в якому він зазначає, що позивач не могла проживати однією сім`єю з ОСОБА_5 , оскільки він проживав з ОСОБА_7 , про що свідчить цивільна справа № 487/8306/19. З ОСОБА_1 не знайомий. Просить відмовити у задоволенні позову та витребувати спадкову справу.

12.12.2023 надійшла копія спадкової справи № 311/2019 після смерті ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 24 квітня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

02.09.2024 надійшли додаткові пояснення Миколаївської міської ради, в яких представник повідомляє, що в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває справа № 490/12234/23 за заявою АТ «Укрсиббанк» про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_5 .

17.09.2024, 15.04.2025 надійшла заява представника Миколаївської міської ради про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позов, надали пояснення аналогічні змісту позову та відповіді на відзив, просили позов задовольнити. Додатково позивач пояснила, що з ОСОБА_5 зустрілась випадково у 2010 році, коли продавала будинок з чоловіком. ОСОБА_5 допомагав їм продавати будинок. Під час спілкування з`ясувалось, що вони знайомі з 1984 р. З цього почалось їх спілкування. В 2011 році вона втратила роботу і жити вдома не могла, тоді ОСОБА_5 запросив її пожити до себе, бо його дружина багато працювала, а у нього були проблеми зі здоров`ям. Вона переїхала до них на АДРЕСА_1 . Вона готувала йому їжу, а його дружина більше часу проживала у свого сина в мкр Ш. Балка. Коли в 2012 р. вона перебувала у лікарні, він піклувався про неї. В лютому 2020 року вона взяла кредит на лікування ОСОБА_5 . Потім він потрапив до лікарні і вона його доглядала, витрачала кредитні кошти на лікування. Вони жили однією сім`єю, всім знайомим він називав її родичкою.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що позовні вимоги не підтверджені доказами. ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем після смерті матері і подав заяву про прийняття спадщини.

Крім того в судовому засіданні були допитані свідки.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ).

16 січня 2021 року Четвертою миколаївською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №5/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 .

Як вбачається із спадкової справи №№5/2021, 16 січня 2021 року надійшла заяву ОСОБА_1 , у якій зазначила, що проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років, є спадкоємцем четвертої черги згідно статті 1264 ЦК України.

Також 26 січня 2021 року ОСОБА_1 подано заяву про прийняття спадщини, справжність підпису на якій перевірено нотаріусом.

29 січня 2021 року державним нотаріусом Ігнатенко В.С. надано роз`яснення ОСОБА_1 щодо порядку спадкування та необхідності подання доказів родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцями.

18.02.2021 Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції у Миколаївській області на звернення ОСОБА_1 надано відповідь в якій, окрім іншого, рекомендовано звернутися до суду з метою підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Також зазначено, що винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії у даному випадку є недоцільним.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне місце проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Отже для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

В пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.

Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

На підставі матеріалів справи встановлено, що свідоцтво про смерть ОСОБА_5 отримала, займалась його похованням та отримала допомогу на поховання ОСОБА_1 , що підтверджується актовим записом про смерть № 336 від 26.10.2025 (том 1 а.с. 124), довідкою про отримання (не отримання) допомоги від 29.12.2020 № 1080 (том 1 а.с. 12), договором-замовлення на організацію та проведення поховання (том 1 а.с.13), квитанцією до прибуткового касового ордера від 18.10.2020 (том 1 а.с. 14), актом приймання-передачі наданих послуг від 23.06.2023 (том 1 а.с. 56), квитанцією до прибуткового касового ордера № 279 від 23 травня 2023 р. (том 1 а.с. 57).

За життя ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частку спільного сумісного майна.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2020 у справі № 487/8306/19, встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 в період з травня 2006 року по 14 серпня 2019 року. Визнано квартиру АДРЕСА_3 спільним майном, набутим в період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину придбаної квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до акту від 10 листопада 2020 року, складеного мешканцями буд. АДРЕСА_8 та посвідченого ОСББ «Леваневців 25/9», ОСОБА_5 з жовтня 2006 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав в квартирі АДРЕСА_3 . В цій квартирі з ним проживали однією сім`єю: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 (з жовтня 2006 р. по 14.08.2019 р.) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з березня 2012 р. і по сьогоднішній день. Всі витрати на утримання квартири несе ОСОБА_1 .

Наявні в матеріалах справи фотокартки, на яких зображено померлого ОСОБА_5 та позивача, підтверджують той факт, що вони були знайомі між собою, проводили разом час.

Відповідно до копії медичної карти № 836/311 стаціонарного хворого ОСОБА_5 , який госпіталізований 24.04.2013, ОСОБА_1 зазначена як дружина (том 1 а.с. 40).

22.10.2014 ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 заснували ГО «ЛЮДИНА ПОНАД УСЕ» том 1 а.с. 41, 42).

У довідці КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 13.11.2020 № 2114/01-05, зазначено: «... ОСОБА_1 здійснювала догляд за хворим ОСОБА_5 під час його лікування у хірургічному відділенні №1 КНПММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з 24 по 25 жовтня 2020 року, здійснювала фінансові витрати пов`язані з придбанням медичних препаратів та товарів медичного призначення, які відображені в листах призначень історії хвороби. Та знаходилась у лікарні до моменту смерті хворого.

Відповідно до довідки КНП «Миколаївський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» МОР від 18.11.2020 № 2070, 12.03.2020 о 21:53 год. та 24.10.2020 о 00:51 год. бригади ЕМД прибули на виклик до ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_5 . Виклики надійшли н.т. НОМЕР_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав, власником квартири за адресою: АДРЕСА_5 є ОСОБА_1 (том 1 а.с. 91 зворот).

01.12.2020 ОСОБА_1 передала в Заводський ВП ГУНП в Миколаївській області зброю та боєприпаси, які належали ОСОБА_5 , що підтверджується протоколом відстрілу зброї від 21.12.2017 № 1406Т, довідкою про відстріл зброї від 21.12.2017, дублікатом дозволу № НОМЕР_3 від 11 січня 2012, квитанціями про прийняття зброї від ОСОБА_1 № 008984, 008983, НОМЕР_4 .

Відповідно до відповіді АТ «Банк Форвард» від 12.01.2021 № 26/1-08-81, 14.02.2020 при укладенні кредитного договору ОСОБА_1 надала Банку наступні номери телефонів третіх осіб: НОМЕР_5 ОСОБА_9 , НОМЕР_6 Тетяна, НОМЕР_7 Вікторія.

Відповідно до довідки ОСББ «ЛЕВАНЕВЦІВ 25/9» ОСОБА_1 з 01.12.2020 по 01.11.2021 сплачувала внески в ОСББ (том 1 а.с. 44).

Окрім цього допитані в судовому засіданні свідки підтвердили спільне проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_1 однією сім`єю.

Так, свідок ОСОБА_10 суду повідомив суд, що знає ОСОБА_5 з 2008 р., вони брали участь в одній асоціації. У 2012 р. ОСОБА_5 привів в цю асоціацію ОСОБА_1 і через деякий час він дізнався, що вони проживають разом. В 2013 р. ОСОБА_5 хворів і ОСОБА_1 збирала кошти на його лікування. Після лікування до нього на день народження ОСОБА_5 приходив з ОСОБА_1 . Похованням займалась також ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що знає ОСОБА_5 з 2000 р., він до нього звертався зі своїми тваринами, оскільки він ветеринарний лікар. Йому відомо, що приблизно в 2011-2012 р. ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_5 писати дисертацію. Вона була членом їх родини, проживала з ним та його дружиною ОСОБА_12 . Вони говорили, що ОСОБА_13 для них більше ніж член родини. Приблизно у 2017-2018 р. він був вдома у ОСОБА_5 , де були також ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_13 була у халаті. Після смерті ОСОБА_12 за ОСОБА_9 доглядала ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_14 повідомив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживали разом з 2012 р. Вони разом приїжджали в с. Андріївка, Миколаївського району, Миколаївської області, де у ОСОБА_5 був будинок. ОСОБА_9 розповідав, що живе з ОСОБА_13 . Він балотувався у депутати та їздив селом проводив агітацію, ОСОБА_13 допомагала йому. У них були теплі стосунки.

Свідок ОСОБА_15 суду повідомила, що була лікарем ОСОБА_5 . Коли він прибув у лікарню у важкому стані ОСОБА_1 була біля нього постійно, доглядала його, купувала ліки. Це було у 2018 р. та у 2019-2020 р.р. Їй відомо, що вони жили разом і у них були дуже близькі стосунки.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом в його квартирі, вона бачила, що вони разом закуповували товар в магазин. Після його смерті вона залишилась проживати у квартирі.

Свідок ОСОБА_17 суду повідомила, що ОСОБА_5 знала з 2013-2014 р., з ОСОБА_1 знайома з 2005 р. ОСОБА_13 проживала разом з ОСОБА_9 в мкр Ліски і його похованням займалась ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_18 суду повідомила, що є медсестрою КНП Варварівська ЦРЛ» і їй відомо, що ОСОБА_1 була на операції в 2012 р., а ОСОБА_5 доглядав за нею після операції, називав себе її чоловіком. Потім він потрапив до лікарні у 2013-2014 р.р. і ОСОБА_1 доглядала за ним, купувала ліки.

Свідок ОСОБА_19 суду повідомила, що в 2014 р. познайомилась з ОСОБА_5 , оскільки вона зустрічалась з ОСОБА_1 , а він прийшов з нею. Вона відрекомендувала його як друга. В 2019 р. ОСОБА_1 розповідала, що вони з ОСОБА_5 жили разом. У її присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 обговорювали плани на вечір, разом вони їздили в с. Андріївка на вихідних. ОСОБА_5 розповідав, що в 2013 он був у тяжкому стані в лікарні і ОСОБА_1 повернула його до життя своїм доглядом та турботою.

Свідок ОСОБА_20 суду повідомила, що ОСОБА_5 знає з 2012 р. ОСОБА_13 зробили операцію і вона за нею доглядала, а ОСОБА_9 привозив їй теплі речі. ОСОБА_13 говорила, що вона для нього була як наставник, як мати. ОСОБА_13 розлучилась з чоловіком і не могла жити з ним, а ОСОБА_9 запросив її жити до себе. Разом вони жили приблизно з 2013 р., а потім займалась його похованням.

Свідок ОСОБА_21 суду повідомила, що ОСОБА_5 знає з 2013 р. ОСОБА_1 жила з ним в 2013 р. в квартирі по АДРЕСА_9 , як член родини. ОСОБА_9 був на її весіллі як член родини. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вели спільний бюджет.

Представником позивача надано суду письмові пояснення свідків: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_8 . Одна такі пояснення суперечать нормам процесуального права, оскільки згідно з принципом безпосередності дослідження доказів, суд має право враховувати лише ті свідчення, які були отримані під час допиту свідка безпосередньо в судовому засіданні, тобто ці письмові пояснення не можуть бути визнані належними і допустимими доказами, а тому суд не приймає їх.

Долучені позивачем квитанції про оплату рахунків за житлово-комунальні послуги, не містять відомостей про особу платника або відправником зазначено померлих осіб, а також ці кошти сплачені після смерті ОСОБА_5 . Також само у довідці ОСББ «ЛЕВАНЕВЦІВ 25/9» № 29 від 11.11.2021 зазначені витрати, які були здійснені після смерті ОСОБА_5 . Отже, ці докази не підтверджуються спільних витратах на утримання житла, що входить до предмета доказування у цій справі, а тому суд їх відхиляє.

Разом з цим, оцінюючи прийняті судом докази у сукупності, суд дійшов висновку, що відносини ОСОБА_5 та ОСОБА_1 носили характер сімейних та вони проживали однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, а саме з березня 2012 року по час відкриття спадщини.

Такого висновку суд дійшов також враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, в яких неодноразово наголошено на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Отже, враховуючи наведені правові висновки ВП ВС, суд дійшов висновку, що позивачкою факт проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини доказано шляхом реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування між ними сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини з урахуванням поданих нею доказів, видається більш вірогіднішим, ніж протилежні твердження відповідача.

Враховуючи наведене позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.4, 7, 12, 89, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заявуОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Ольшанська селищна рада Миколаївського району Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з березня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Треті особи: ОСОБА_3 , місце проживання:

АДРЕСА_10 , місцезнаходження: Миколаївська область, Миколаївський район, смт Ольшанське, вул. Костянтина Ольшанського, 1а.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2025 року.

Суддя: З.М. Сухаревич