Справа № 145/311/24
Провадження №2-др/145/4/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Патраманського І. І.

за участю: секретаря судового засідання Онуфрієвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Чубенко Сніжани Василівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину і дружину та про розірвання шлюбу, та позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Тиврівської селищної ради Вінницької області,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 24.07.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та про розірвання шлюбу задоволено, позов про стягнення аліментів на дружину задоволено частково;позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини відмолено.

28.07.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Чубенко Сніжани Василівни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вказаної заяви представник позивачки зазначила, що в судовому засіданні 24.07.2025 нею було повідомлено, що докази понесених судових витрат будуть подані до суду у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Відтак, керуючись статтею 141 ЦПК України, позивачкою та представником позивачки було підписано акт виконаних робіт та визначено розмір витрат на правову допомогу у справі № 145/311/24. Так, згідно п. 3.1. договору, укладеного між позивачкою та її представником, за надання юридичних послуг клієнт зобов`язується виплатити АБ гонорар у розмірі із розрахунку: 1 година роботи АБ вартує 100% мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України на день складання акту виконаних робіт: 8000Х100%Х10год00хв=80000 грн. Згідно з п. 3.5. договору: розмір гонорару за згодою сторін зменшується та до сплати підлягає 20000 грн. З урахуванням викладено просить ухвалити додаткове рішення у справі № 145/311/24 та стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, що становлять 20000 грн. До заяви долучено копію договору про надання правничої допомоги від 29.02.2024 та акту виконаних робіт від 24.07.2025.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені в установленому порядку. Заявницею подано заяву про розгляд заяви за відсутності позивачки та її представника.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, з урахуванням позиції сторони позивачки про розгляд заяви у відсутності позивачки та її представника, суд вважає за можливе та необхідне провести розгляд заяви за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та вищевказані заяви, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає до задоволення зважаючи на наступне.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено загальне правило щодо можливості подання доказів про судові витрати протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Водночас, Цивільний процесуальний кодекс України містить спеціальну норму з цього приводу, а саме ст. 246 ЦПК України, зі змісту частини першої якої вбачається, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням системного аналізу положень ч. 8 ст. 141 та ч. 1 ст. 246 ЦПК України, слід дійти висновку, що Цивільним процесуальним кодексом України встановлено умову, за наявності якої виникає право подання доказів про судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Такою умовою є неможливість з поважних причин подати відповідні докази до закінчення судових дебатів у справі та обґрунтування такої неможливості у відповідній заяві.

Згідно з матеріалами справи, позивачка ОСОБА_1 у своїх позовних заявах попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу не визначала та зазначила, що на відшкодування судових витрат вона не претендує.

У поданій до суду заяві про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу представник позивачки жодним чином не обґрунтувала поважності причин неможливості до закінчення судових дебатів у справі подання нею доказів, що підтверджують розмір судових витрат на правничу допомогу. Крім цього, стороною позивачки у поданій заяві не обґрунтовано неможливість передбачення витрат на правову допомогу на час подання позовної заяви. Сторона позивачки до закінчення судових дебатів у справі не робила заяву щодо неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на правничу допомогу, не обґрунтовувала причини неможливості подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі, а лише повідомила в судовому засіданні інформацію про те, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у справі.

Отже, на переконання суду, подана представником позивачки заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 141, ст. 246 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 дійшов наступного правового висновку:

«Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Таким чином, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».

У вищевказаній справі Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Зазначена правова позиція підтримана Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.04.2024 у справі № 346/2744/21.

Враховуючи викладене у сукупності суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви представника позивачки про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 2-5, 10-13, 76-82, 133, 134, 137, 141, 246, 258-259, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Чубенко Сніжани Василівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 145/311/24 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на ухвалу буде подано протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 13 серпня 2025 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Василівка Вінницького району Вінницької області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Вінниця Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Патраманський І. І.