ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 682/579/25

Провадження № 22-ц/820/1795/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 682/579/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Казмірчук Марією Михайлівною, на заочне рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2025 року в складі судді Матвєєвої Н.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2025 ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання.

В обґрунтування позову посилалася на те, що відповідач є батьком їх повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 01.09.2024 року ОСОБА_3 є студенткою денної форми навчання в Перукарсько-косметичній недержавній профільній школі І ступеню, за професією перукар (Республіка Польща), навчання триватиме до 31 серпня 2026 року. Навчання проводиться на платній основі, за рахунок її коштів, що підтверджується відповідною довідкою. Позивачка посилалася, що вона не взмозі самостійно утримувати доньку, оскільки отримує мінімальну заробітну плату та дбає про забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, натомість відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Він є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має.

Тому, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її корись аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення дитиною 23 річного віку.

Заочним рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу посилається, на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду дійсним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. На думку апелянтки, судом не прийнято до уваги, що повнолітня донька є студенткою денної форми навчання, потребує матеріальної допомоги, оскільки в період навчання не може себе самостійно утримувати. Під час розгляду справи було надано всі необхідні докази на підтвердження потреби дитини у матеріальній допомозі, а відмовивши у задоволенні позовних вимог суд фактично переклав обов`язок по утриманню дитини лише на матір, яка отримує мінімальну заробітну плату. У відповідача немає інших дітей, жінки та непрацездатних осіб на його утримання, він отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, а його стан здоров`я дозволяє працювати, тому він взмозі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання до досягнення нею 23 річного віку.

Тому, ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення з наступних підстав.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 08.10.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2024 року.

Сторони у справі є батьками повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Донька сторін ОСОБА_3 досягла повноліття, але з ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжує навчання та є студенткою денної форми навчання Перукарсько-косметичної недержавної профільної школи І ступеню, за професією перукар (Республіка Польща), термін навчання до 31.08.2026 року.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначала, що в зв`язку з навчанням доньки, яка є студенткою денної форми навчання ОСОБА_4 -косметичної недержавної профільної школи І ступеню, за професією перукар (Республіка Польща), вона потребує матеріальної допомоги, як повнолітня дитина, яка навчається до досягнення нею 23 років.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, що досягла повноліття та продовжує навчання, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Із матеріалів справи вбачається, що донька відповідача - є студенткою денної форми навчання ОСОБА_4 -косметичної недержавної профільної школи І ступеню, за професією перукар (Республіка Польща), термін навчання до 31.08.2026 року.

Отже, повнолітня ОСОБА_5 , продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачкою надано докази про розмір отримуваних нею доходів, яких недостатньо для оплати навчання повнолітньої доньки, а саме трудовий договір разом з умовами оплати.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, участі в розгляді справи не приймав, відзив на позов ОСОБА_1 не подавав, є особою працездатного віку, даних щодо інших утриманців, зокрема непрацездатних батьків чи неповнолітніх дітей, окрім ОСОБА_3 , на утримання якої просить стягнути аліменти позивачка, суду не надав.

Витребувана у Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області та у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області інформація щодо відсутності даних про доходи ОСОБА_2 та сплати ним податків, за останні три роки, не є підставою для висновки щодо неспроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, враховуючи, що він є працездатною особою і немає інших утриманців та можливості працювати та утримувати певні доходи.

Докази неспроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися суду надані не були, хоча доведення обставини неможливості надавати допомогу повнолітній дитині, яка навчається, покладається в силу вимог ст. 81 ЦПК України на відповідача.

Вказані обставини при вирішенні спору суд першої інстанції не врахував, а тому ухвалив помилкове рішення, про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, як особи що продовжує навчатися, суд апеляційної інстанції враховує відсутність заперечень з боку відповідача щодо задоволення позовних вимог та відсутність доказів щодо неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки.

Тому, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та визначити розмір аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, з дня звернення з позовом до суду і до досягнення нею 23 років.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Казмірчук Марією Михайлівною, задовольнити частково.

Заочне рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини у зв`язку з навчанням, з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 10 березня 2025 року і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова