РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року

м. Рівне

Справа № 568/867/24

Провадження № 22-ц/4815/748/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

позивач за первісним позовом/

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

позивач за зустрічним позовом/

відповідач за первісним позовом/ - ОСОБА_2

третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету

Крупецької сільської ради Дубенського району

Рівненської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2025 року (ухвалене у складі судді Делалової О.М., повний текст рішення суду складено 14 березня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на їх утримання та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на їх утримання, -

в с т а н о в и в :

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчий комітет Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей з батьком та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначав, що 18.02.2007 року він уклав шлюб із відповідачкою. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя з відповідачкою не склалося, сторони мають протилежні погляди на життя та різні характери, будь-яке взаєморозуміння та довіра між ними відсутні.

Відповідачка проживає окремо, останнім часом дітьми цікавиться дуже рідко. В січні місяці 2024 року повідомила, що має намір створити окрему сім`ю та виїхала за межі України.

Добровільно допомоги на утримання дітей не надає.

Діти ставляться до батька прихильно, у нього наявні усі можливості здійснювати належний догляд та займатися їх вихованням. Виходячи з інтересів дітей, вважає за доцільне залишити дітей на його вихованні.

Просив визначити місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

23.07.2024 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на їх утримання.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначала, що з моменту народження дітей їх вихованням та доглядом займалася вона: забезпечувала їх матеріально та усім необхідним: продуктами харчування, одягом, ліками та вітамінами, витратами на дозвілля.

За весь період життя з відповідачем, останній ніде не працював, не забезпечував сім`ю, усім займалася вона.

Близько 8-9 місяців тому чоловік почав поводити себе неадекватно, провокувати на конфлікти, чим лякав її та дітей. У грудні місяці 2023р. після неодноразових сварок з чоловіком, вона з дітьми переїхала жити в будинок до матері, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згодом вона дізналася, що відповідач зняв її з реєстрації з того будинку, який вони разом придбали за період шлюбу у с. Боратин, оскільки право власності на зазначений будинок визначено за ним.

У січні місяці 2024 року з метою заробітку коштів для родини, вона поїхала у Польщу, де заробляла кошти, щоб забезпечувати дітей, тому що ОСОБА_1 не працює і не може забезпечувати спільних дітей.

Під час знаходження на заробітках, вона дізналася, що чоловік подав до суду позов про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

На даний час, вона з молодшою донькою ОСОБА_5 живе в смт. Мар`янівка, у донечки є друзі, вона має гарні відносини з бабусею. Старша дочка ОСОБА_6 проживає з відповідачем. Вважає за необхідне визначити місце проживання доньок разом з нею, оскільки дівчата потребують материнського виховання.

Просила визначити місце проживання доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з матір`ю за місцем її проживання чи перебування та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на їх утримання, в розмірі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на їх утримання - задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 18.02.2007 року Боратинською сільською радою Радивилівського району Рівненської області, актовий запис №1

Стягнутио з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

В іншій частині позову - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на їх утримання - задоволено частково.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

В іншій частині позову - відмовлено.

Рішення мотивовано згодою суду з остаточним висновком органу опіки та піклування щодо застосування у сімейній ситуації моделі роздільної фізичної опіки батьків щодо дітей. Існування виключних обставин, за яких всі діти повинні залишитися проживати лише з батьком, ОСОБА_1 немає.

Водночас, судом враховано, що станом на дату подання позову доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилося 14 років, що, згідно з положеннями частини третьої статті 160 СК України, свідчить про наявність у неї права самостійно обирати місце проживання.

Щодо вимог сторін про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходив з того, що з кожним з батьків залишається проживати по дитині, а також виходив з того, що на теперішній час відсутні підстави вважати невиконання батьками своїх обов`язків щодо утримання дітей, а тому зазначені вимоги, на думку суду, є передчасними.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначав, що дочка ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_5 в судовому засіданні висловилися про те, що хочуть проживи разом із батьком.

Крім того, ОСОБА_2 не має власного доходу, і не має власного житла для належного забезпечення своїх дітей. Той факт, що вона проживає в орендованому будинку створює невизначеність та нестабільність проживання дитини чи дітей в подальшому.

Суд першої інстанції також не зробив висновків з приводу оглянутих в судовому засіданні фото ОСОБА_2 з іншим чоловіком, під час перебування сторін у шлюбі, що свідчить про аморальну поведінку відповідачки.

Крім того, присутність іншої особи чоловічої статті може зашкодити психологічному стану дитини, у якої на даний час формується свідомість.

Батьком створено належні умови для виховання та розвитку дітей, а тому виходячи із найкращих їх інтересів, врахувавши у тому числі вік дітей, право на гармонійний розвиток і належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дітей, правами та обов`язками батьків, наявні усі підстави для визначення місця проживання дітей з батьком.

Враховуючи потреби дітей, вважає за можливе стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 2 000 гривень щомісячно на кожну дитину.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення, в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом та в частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити місце проживання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , а також стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення ними повноліття. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8).

Сторони проживають окремо: ОСОБА_1 - у АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 - у АДРЕСА_1 . Умови проживання обох сторін задовільні, що підтверджується відповідними актами обстеження умов проживання від 17.05.2024 року та від 11.07.2024 року (а.с. 9, 43). Діти забезпечені окремими житловими кімнатами, місцем для відпочинку та навчання.

Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 орган опіки та піклування Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області визначив за доцільне місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визначити з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 24).

У вищенаведеному висновку органу опіки та піклування зазначено: "Відповідно до акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , складеного Службою у справах дітей Мар`янівської селищної ради, стало відомо, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю за вище вказаною адресою. Дівчина має спальне місце, має окрему кімнату, місце для самопідготовки. Створені умови для проживання старшої дочки ОСОБА_6 , яка проживає з батьком. Під час спілкування з спеціалістами Служби у справах дітей Марянівської селищної ради, ОСОБА_4 , виявила бажання проживати з матір`ю.

Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї складеного КЗ Центр з надання соціальних послуг Мар`янівської селищної ради 11.07.2024 року стало відомо, що для проживання дитини створено належні умови, дитина забезпечена необхідним одягом відповідно до сезону. Підготовлено кімнату для проживання старшої дочки.

Відповідно до акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , складеного Службою у справах дітей Крупецької сільської ради, стало відомо, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком за вище дітей Крупецької сільської ради, ОСОБА_3 , виявила бажано проживати з батьком.

Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стало відомо, що батько здатний забезпечувати потреби дітей. Молодша дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з матір`ю.

Відповідно до інформації відділення поліції № 2 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 23.07.2024 року № 4829/211/01/1-2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності не притягувався.

Відповідно до інформації відділення поліції № 2 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській від 23.07.2024 року № 4829/211/01/1-2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності не притягувалась.

24 липня 2024 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини Крупецької сільської ради, було запрошено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заслухавши ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виявила бажання проживати з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заслухавши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виявила бажання проживати з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 " (а.с. 24).

З матеріалів справи вбачається, що обоє батьків належно ставляться до батьківських обов`язків, створили умови для проживання, виховання і розвитку дітей.

За положеннями статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає.

Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справа № 241/47/19 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Частинами першою, другою статті 171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Принцип забезпечення права дитини на гармонійний розвиток та належне виховання превалює над принципом рівності прав батьків щодо дитини, тому при вирішені спору щодо місця проживання дитини насамперед ураховуються інтереси дитини.

За встановлених обставин, враховуючи вік доньки ОСОБА_5 (11 років), висловлене нею бажання проживати з матір`ю, емоційну прихильність до матері, з якою вона проживає, суд першої інстанції правильно застосували до спірних правовідносин положення статей 141, 161 СК України і обґрунтовано визначив місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з матір`ю - ОСОБА_2 , оскільки це сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зростанню дитини в турботі та материнській любові.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 має перевагу у визначенні місця проживання дитини, оскільки є більш фінансово забезпеченим ніж мати дитини, яка проживає в орендованому житлі, та не має постійного джерело доходів є неспроможними, оскільки судом при визначенні місця проживання дитини, перш за все, беруться до уваги інші критерії, зокрема ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, у тому числі обов`язків по вихованню дитини, особисту прихильність дитини до кожного з ник, вік дитини, з урахуванням якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Натомість матеріально-побутове забезпечення батьків судами враховується, але не є визначальним.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постанові КЦС від 14 листопада 2018 року у справі № 463/3301/16-ц (провадження № 61-30050св18) у постанові КЦС ВС від 4 грудня 2019 року у справі № 219/11516/17, у постанові КЦС ВС від 2 грудня 2020 року у справі № 305/1707/18, у постанові КЦС ВС від 24 квітня 2019 року у справі № 520/13963/17.

Жодних доказів не виконання матір`ю ОСОБА_2 батьківських обов`язків, чи вчинення будь-яких неправомірних дій щодо доньки ОСОБА_5 апелянтом не надано, а судом не встановлено.

У даній справі не встановлено фактів жорстокого поводження матері ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як і того, що середовище в якому вони проживають є особливо непридатним або неблагополучним.

З обставин справ вбачається, що бажання ОСОБА_5 проживати з матір`ю відповідає інтересам дитини, оскільки судом не встановлено наявності обставин, які можуть негативно вплинути на виховання матір`ю дитини, як то, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, жорстоке поводження з дитиною, тощо. Навпаки, вбачається належне виконання матір`ю батьківських обов`язків, дбайливе та турботливе ставлення до дитини.

За таких обставин, виходячи із закріплених у міжнародному та національному законодавстві принципів пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 , в частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , та відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 , у цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірну відмову у стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , апеляційний суд зазначає наступне.

Місцевим судом враховано, що станом на дату подання позову доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилося 14 років, що, згідно з положеннями частини третьої статті 160 СК України, свідчить про наявність у неї права самостійно обирати з ким з батьків вона буде проживати. Протягом розгляду справи ОСОБА_3 виявила бажання проживати з батьком.

Оскільки з кожним з батьків залишається проживати по дитині, за умови відсутності підстав стверджувати про невиконання батьками своїх обов`язків щодо утримання дітей, зазначені вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь по 2000 грн аліментів на кожну дитину є передчасними.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В частині позовних вимог про розірвання шлюбу сторін, а також про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з кожним з батьків рішення суду сторонами не оскаржено, а тому, згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.