Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 385/946/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2025 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Панасюка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Стародуба В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Гайворон цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що відповідач по цивільній справі №385/671/25, ОСОБА_2 , за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виправлення порушення при облаштуванні вигребу шляхом його демонтажу, яка розглядається Гайворонським районним судом Кіровоградської області, у відзиві на позовну заяву заявив наступне:

«При цьому вказую на те, що позивач, як він заявляв при бесідах зі мною ще на початку 2024 році, що має дружні стосунки з суддею Венгрином М.В., і через останнього рішить всі його задуми аж до позбавлення мене права власності на все моє рухоме і не рухоме майно.»

«Також за допомогою судді Венгрина М.В., зі слів позивача, останній не законно отримав лист відповідь від 06.09.2024 року за вих. №Х-51 Гайворонської міської ради Кіровоградської області, щодо вигребу за адресою: вул. Центральна, буд. 24, м. Гайворон, Голованівського району, Кіровоградської області...»

«До позову позивачем наданий схил не зрозуміло якої саме за адресою ділянки, та ким і коли він був складений, що на диво суд по даній справі взяв безпідставно до уваги, мабуть не за малий розмір хабаря.»

Заявляючи вище вказане, відповідач по цивільній справі №384/671/25, ОСОБА_2 , говорив не правду про наявність бесід його з позивачем, та порушуючи чинне законодавство України, а саме, Конституцію України, ст. 3, ст. 68, та Цивільний кодекс України ст. 297, принизив його честь та гідність, без будь яких підстав, без надання будь яких доказів, звинувативши в злочинних намірах та діях, які передбачені Кримінальним кодексом України, а саме: ст. 28 Вчинення кримінального правопорушення групою осіб, групою осіб за попередньою змовою, організованою групою або злочинною організацією, ст. 190 Шахрайство, ст. 358 Підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів, ст. 369 Пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі, тим самим завдав йому моральної шкоди.

Просить суд назначити грошову компенсацію від відповідача ОСОБА_2 на його користь в розмірі 5000 гривень, за завдану йому моральну шкоду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, зазначених у позові.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзиву до суду не надіслав.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та стаття 34 Конституції України передбачають, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Частиною 1 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим за змістом ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У відповідності до норм статей 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Позивач зазначав, що як вважає відповідач, він має дружні стосунки з суддею ОСОБА_4 та завдяки останньому, вирішує свої незаконні питання, а також вчиняє злочини і цим завдав йому моральної шкоди, не зазначивши в чому саме це проявилось.

Надана позивачем копія відзиву (а.с. 4-5), є способом захисту відповідача та поданий останнім в цивільній справі. Інших доказів позивач суду не надав.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, судом не встановлено фактів, а позивачем не представлено доказів, того, що неправомірними діями відповідача було порушено особисті немайнові права позивача та спричинено йому моральну шкоду, тому суд вважає, що у задоволенні даного позову слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 34 Конституції України, ст. ст. 16, 277, 280, 297, 299 ЦК України, ст. ст.13, 19, 42, 81, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ігор ПАНАСЮК

Дата документа 12.08.2025