Справа № 541/4434/24
Номер провадження 2/541/250/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 серпня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючої судді Шатілової Л.Г., за участі секретаря судового засідання Непокупної Л.М., Гуриної В.М., представника позивача Скочинської А.М., відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Данильчука С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миргород в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.10.2020 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №10/1005528, відповідно до якого позивач надав Позичальнику кредит у суму 85000,00 грн. Банком зобов`язання за договором виконано. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Станом на 07.03.2021 загальна сума заборгованості складає 79825,93 грн.

19.03.2021 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернувся до Першої миргородської державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців померлого ОСОБА_3 з заборгованістю в розмірі 79825 ,93 грн. По кредиту періодично вносились кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості до 16.08.2024 року.

26.10.2021 отримано відповідь від Першої миргородської державної нотаріальної контори про перенаправлення до Приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Федоренка Р.А. за належністю запит АТ «Креді Агріколь Банк» для долучення до спадкової справи.

21.12.2023 на адресу банку надійшла відповідь Приватного нотаріуса миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Федоренко Р.А., претензію кредитора АТ «Креді Агріколь Банк» додано до спадкової справи. Під час видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям було доведено до відома щодо наявності претензії. Заборгованість залишилася не погашеною.

Станом на 20.11.2024 сума заборгованості складає 49825,93 грн.

На момент смерті Позичальнику на праві власності належало нерухоме майно, яке відповідно увійшло в спадкову масу.

Представник позивача просив стягнути пропорційно вартості частки успадкованого майна з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» борг в сумі 49825,93 грн. та судові витрати.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.12.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

04.04.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Данильчук С.Г. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив зарахувати сплачену комісію у розмірі 10625,00 грн. до основної заборгованості за кредитним договором №10/1005528 від 06.10.2020 року. (а.с.122-125).

07.04.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в ньому (а.с.130-132).

23.05.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі (а.с.173-174).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. 06.08.2025 представник не з`явилася, в раніше поданій заяві позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути без їх участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що померлий ОСОБА_3 її батько. Після смерті батька вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй свідоцтво про право на спадщину не видане, оскільки дві земельні ділянки, на які вона може розраховувати, залишилися від діда, на батька право власності на ці ділянки не оформлене. В судове засідання 06.08.2025 року надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ,адвокат Данильчук С.Г., в судовому засіданні позов визнали частково, просили зарахувати сплачену комісію у розмірі 10625,00 грн. до основної заборгованості за кредитним договором. В судове засідання 06.08.2025 року ОСОБА_2 не з`явилася, її представник надав заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

06.10.2020 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №10/1005528, відповідно до якого банк надав кредит в розмірі 85000,00 грн. на споживчі потреби строком на 66 місяців з 06.10.2020 до 05.03.2026 року включно зі сплатою відсотків(а.с.9-10).

Дані кошти були перераховані ОСОБА_3 , що підтверджується платіжною інструкцією №33304106-1 від 06.10.2020 (а.с.12).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.22).

19.03.2021 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» направило до Першої Миргородської державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців ОСОБА_3 (а.с.23).

13.10.2021 року Перша миргородська державна нотаріальна контора перенаправила за належністю запит АТ «Креді Агріколь Банк» до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Федоренку Р.А. (а.с.34).

Претензію кредитора АТ «Креді Агріколь Банк» приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Федоренко Р.А. додано до спадкової справи, відкритої на ім`я ОСОБА_3 (а.с.35).

Згідно копії спадкової справи заведеної 10.03.2021 за №9/2021 на ім`я ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину прийняли його дружина ОСОБА_2 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частки кімнати АДРЕСА_1 та на земельну ділянку розміром 2,4600 га, що розташована на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим №:00:002:0233. Дочка ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом не отримувала (а.с.71-97).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 20.11.2024 прострочена заборгованість за договором №10/1005528 від 06.10.2020 становить 49825,93 грн. (а.с.8).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ст. 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналогічні роз`яснення надані в пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємця боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати наступні обставини: коло спадкоємців, які прийняли спадщину; чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у Постанові від 21.07.2022 в рамках справи № 537/4780/18.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що претензія кредитора АТ «Креді Агріколь Банк» була додана до спадкової справи. Під час видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину їм було доведено до відома, щодо наявності претензії (а.с.103-106).

Ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість на загальну суму 49825,72 грн. пропорційно вартості частки успадкованого майна. Дослідивши Додаток №1 до Комплексного договору №10/1005528 від 06.10.2020 року, виписки з рахунку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Разом з тим, згідно зі статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст. 3, ч.3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч.1,2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.1,2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно умов кредитного договору №10/1005528 від 06.10.2020 за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі комісія) щомісячно в розмірі 2,50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, наданні інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування , інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультація Позичальника ( як усне та і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо (п.1.3.7).

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з обслуговуванням кредитної заборгованості, передбачена додатком №1 до комплексного договору №10/1005528 від 06.10.2020 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» кредитного договору (колонка 7.2). Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у період з 06.11.2020 до 05.03.2026 сукупно складає 138125,00 грн.

Суд вважає, що встановивши у кредитному договорі №10/1005528 від 06.10.2020 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 138125,00 грн, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи, зокрема, розмір кредиту та процентів, вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими.

При цьому, згідно з графіком платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 138125,00 грн. є суттєвим порівняно із розміром кредиту, отриманого ОСОБА_3 (85000,00 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.

У кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надавались ОСОБА_3 та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У свою чергу банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. Матеріали справи також не містять доказів, що споживач користувався такими послугами.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.11.2023 року у справі №382/1621/21, від 06.11.2023 у справі №204/224/21.

Боржником ОСОБА_3 06.11.2020, 04.12.2020, 06.01.2021, 05.02.2021, 05.03.2021 було внесено плату на погашення комісії в загальному розмірі 10625,00 грн. (а.с.16), яка підлягає зарахуванню на погашення відсотків та тіло кредиту.

Враховуючи обставини справи, те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла спадщину , отримала свідоцтва про право на спадщину, вартість спадкового майна дозволяє задовольнити вимоги кредитора, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути на користь позивача суму боргу.

Що стосується позовних вимог про стягнення суми боргу з відповідача ОСОБА_1 , суд вважає ці позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 хоча і звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , але свідоцтво про право на спадщину їй не було видане, так як спадкове майно, яке належало померлому ОСОБА_3 і входило до спадкової маси, прийняла дружина померлого- ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 , на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить в сумі 2382,43 грн.

Керуючись ст.ст. 207, 1048, 1054, 1055, 1281, 1282, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 12 - 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» борг в сумі 39200 (тридцять дев`ять тисяч двісті) гривень 93 копійки пропорційно вартості частки успадкованого майна.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» судові витрати в сумі 2382,43 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» , місцезнаходження: м. Київ, вул. Євгена Чикаленка, б. 42/4; .

Представник позивача: Скочинська Антоніна Михайлівна, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса м.Київ, вул. Євгена Чикаленка,42/4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_3 .

Представник відповідача: Данильчук Сергій Григорійович свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4926 видане Радою адвокатів Дніпропетровської області 25.09.2020, адреса Полтавська область, м.Миргород. вул. Троїцька,68.

Суддя: Л. Г. Шатілова