РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді Єфіменко Н.В.,

за участі секретаря Лущан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», про стягнення страхового відшкодування, -

встановив:

09 листопада 2023 року ОСОБА_1 (далі: позивач) звернувся до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» (далі: відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АБ «Укргазбанк» (далі: третя сторона), з позовом про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №164156 від 31.03.2021 у розмірі 113 463,05 грн.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилався на укладення ним з відповідачем 31.03.2021 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №164156, настання 30.03.2022 страхового випадку та не виконання відповідачем умов вказаного договору, що змусило його звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідач проти задоволення вказаного позову заперечував, посилаючись на подання позивачем неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку.

До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Представник відповідача та третьої особи, причину неявки не сповістили.

Висновок експертизи №11656 від 30.06.2025 долучений до електронної справи та завчасно доставлений до електронних кабінетів сторін.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстави передбачені ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, судом, не встановлені.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи належне повідомлення третьої особи, суд дійшов висновку, про можливість розгляду справи по суті за відсутності третьої особи.

Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини:

30.03.2021 проведена державна реєстрація права власності транспортного засобу «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 за позивачем, що підтверджене свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

31.03.2021 між позивачем та третьою особою укладений кредитний договір №539/03/2021 /0279, відповідно до умов якого банк надає кредит у сумі 929 180 грн. на придбання автомобілю «Volvo ХС90» 2020 року виписку для використання в особистих та сімейних цілях.

31.03.2021 з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним договором між позивачем та відповідачем укладений договір застави №0539/03/2021/0279-Z, відповідно до умов якого предметом застави є автомобіль марки «Volvo», моделі «ХС90», 2020 р.в., належний заставодавцю на праві власності, що підтверджене свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданим ТСЦ 6341 від 30.03.2021.

31.03.2021 між позивачем та відповідачем укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ 164156 (далі: договір АМ 164156) зі строком дії з 00:00 31.03.2021 по 24:00 30.03.2022, відповідно до умов якого: застрахований транспортний засіб - «Volvo ХС90» 2020 р.в., р.н. НОМЕР_1 ; страхова сума 1 858 367 грн.; безумовна франшиза за ризиком «АК «НЗ» та будь-якими ризиками при повній загибелі ТЗ (конструкційний чи фактичний); безумовна франшиза за ризиками «АК ДТП» та «АК ІВП»; «АК ДТП» - 5 % від страхової суми, крім випадків повної конструктивної або фактичної загибелі ТЗ.

Крім того, між сторонами узгоджені загальні умови страхування до договору АМ 164156, що є невід`ємною частиною договору страхування.

Так, згідно з п.3.5.3.1. страхуванню підлягають ризики, відповідно до обраної програми страхування. Такими ризиками, за АВТОКАСКО, є, зокрема пошкодження та/або знищення застрахованого транспортного засобу внаслідок протиправних дій третіх осіб.

Відповідно до розділу 13 Загальних умов Договору страхування, а саме п.13.1., 13.1.3 підставою для відмови Страховика у здійсненні виплат страхового відшкодування, є випадки, передбачені чинним законодавством України, відповідними чинними Правилами страхування Страховика та цим Договором, а також подання Страхувальником (або його довіреними особами/Водіями/ Вигодонабувачем/Застрахованими особами) свідомо неправдивих відомостей про застрахований ТЗ та/або про факт настання страхового випадку, а також зазначення Страхувальником (або його довіреними особами/Водіями/Вигодонабувачем) неправдивих відомостей в Заяві на страхування, що є невід`ємною частиною цього Договору, при укладенні Договору страхування.

Також, відповідачем на підставі вищевказаного договору виданий на ім`я позивача поліс №ЕР.203386802 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому вказаний забезпечувальний транспортний засіб - «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , строк дії з 00:00 01.04.2021 по 24:00 31.03.2022.

04.08.2021 позивач уповноважив ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють один незалежно від одного, бути його представниками у відповідних органах МВС України, НПУ та всіх інших установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань, пов`язаних з вчиненням правочинів щодо експлуатування та розпорядження належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , виданого 30.03.2021 Центром ТСЦ 6341, автомобіля «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 . Довіреність видана строком на 10р. з правом передоручення повноважень третім особам та з правом використання автомобіля за межами України.

01.04.2022 позивач та ОСОБА_2 звернулись до відповідача із заявою про настання випадку, що має ознаки страхового, справа №22758.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 , долучених до вищезазначеної заяви, 30.03.2022 приблизно о 30:30 він припаркував автомобіль «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , по вул. небесної Сотні, 6 у м. Полтаві та пішов до аптеки. Повернувся через 30-40 хв. та виявив на автомобілі пошкодження: на правому передньому крилі, дверцятах (передніх, задніх) та на задньому правову крилі. Правопорушника на місці не виявив.

Як вбачається з висновку експерта №026-22 від 09.05.2022 за результатами експертного дослідження механізму та обставин утворення пошкоджень автомобіля «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , здійсненого ДП «Центр Експертних Досліджень» на замовлення ПрАТ «ПЗУ Україна» та за надання електронних копій матеріалів справи, цифрових знімків автомобіля «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , пошкодження зазначеного автомобіля не відповідають обставинам, викладеним у поясненнях водія ОСОБА_2 , з технічної точки зору.

Як вбачається з листа №0192645 від 12.05.2022 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п.13.1.3 загальних умов договору.

З висновку експерта Львовського Науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами транспортно-трасологічного експертного дослідження №1558-Е від 01.06.2023, здійсненого на замовлення ОСОБА_2 та безпосереднього огляду автомобіля «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , вбачається, що комплекс механічних пошкоджень автомобіля «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , з технічної точки зору, міг бути утворений за обставин та подій, зазначених у поясненнях до заяви про настання випадку, що має ознаки страхового від 01.04.2022, складених ОСОБА_2

27.07.2023 позивач звертався до відповідача із заявою про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за фактом страхової події 30.03.2022 та про виплату страхового відшкодування. До заяви долучав висновок експерта №1558-Е від 01.06.2023.

Відповідач знов відмовив позивачу в отриманні страхового відшкодування посилаючись на висновок експерта №026/22 від 09.05.2022, а висновок №1558-Е від 01.06.2023 не взяв до уваги.

Як вбачається зі звіту №8980/23 від 20.09.2023 про оцінку автомобілю «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , виконаного ФОП ОСОБА_4 на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , складає 113 463,05 грн., вартість відновлювального ремонту з рахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, автомобіля «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , складає 113 463,05 грн., ринкова вартість автомобіля «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , складає 1 825 765,83 грн.

З висновку експерта №11656 від 30.06.2025 за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи, виконаної ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» згідно ухвали суду від 14.11.2024 за безпосереднього огляду автомобіля «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , вбачається, що пошкодження на автомобілі «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , з технічної точки зору, могли утворитися в умовах вказаних ОСОБА_2 , тобто при контактуванні іншого транспортного засобу з нерухомим автомобілем «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 . Виключити у категоричній формі утворення механічних пошкоджень на автомобілі «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок іншого механізму розвитку ДТП, тобто у умовах руху автомобіля «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , та контактування з іншим об`єктом, експертним шляхом не представляється можливим.

Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує:

Добровільне страхування наземного транспорту здійснюється відповідно до вимог ЦК України, Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №220.1.2009 та Договору страхування.

Статтею 979 ЦК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст.92 Закону України «Про страхування», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ст.525 ЦК України.

У ст.629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією, що закріплено у ст.129 Конституції України).

Відповідно до ч.3 ст12, ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З висновку експерта №11656 від 30.06.2025 вбачається, що пошкодження на автомобілі «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , з технічної точки зору, могли утворитися в умовах вказаних ОСОБА_2 , тобто при контактуванні іншого транспортного засобу з нерухомим автомобілем автомобіля «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 . Виключити у категоричній формі утворення механічних пошкоджень на автомобілі «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок іншого механізму розвитку ДТП, тобто у умовах руху автомобіля «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 , та контактування з іншим об`єктом, експертним шляхом не представляється можливим.

Таким чином, факт наявності на автомобілі «Volvo ХС90», р.н. НОМЕР_1 ушкоджень не оспорюється сторонами, а щодо механізму утворення цих ушкоджень сторони не дійшли згоди і експертним шляхом інший механізм, ніж вказаний водієм ОСОБА_5 , не виключений.

Втім, зважаючи на умови укладеного між сторонами договору страхування АМ 164156, посилання відповідача на можливість іншого механізму утворення ушкоджень на застрахованому автомобілі, зокрема, при його русі, не є визначальними для виплати страхового відшкодування, а відтак не є підставою відмови у його виплаті.

Отже, відповідачем не надані докази законної та обґрунтованої відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування за договором АМ 164156 за настання страхового випадку, що мало місце 30.03.2022.

Враховуючи наведене, зібрані у справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

При тому, суд не бере до уваги висновок експерта №026-22 від 09.05.2022 з підстав відсутності у ньому відомостей про обізнаність експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як це регламентовано ч.7 ст.102 ЦПК України.

Згідно зі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1 134,63 грн.

Щодо витрат з проведення експертного дослідження у розмірі 5 735,52 грн. та експертного оціночного дослідження вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 4 000 грн.

За нормами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до положень ч.1, п.1, п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем на підтвердження понесених витрат надані: акт №2 здачі-приймання висновку експерта №1558-Е по заяві від 20.04.2023, відповідно до якого загальна вартість складає 5 735,52 грн.; платіжну інструкцію №114 від 21.09.2023 про сплату ФОП ОСОБА_4 4 000 грн. за послуги.

Таким чином, з огляду на те, що позивачем понесені витрати на проведення експертних досліджень, які прийняти судом та покладені в основу задоволення позовних вимог, то вартість цих витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від -5.07.2012 (далі Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 2 ст.29 Закон №5076-VI передбачено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.30 Закон №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналогічні положення викладені в ч.1, ч.2 ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15.02.2019) (далі: Правила адвокатської етики).

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою ст.30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

З огляду на викладене Верховний Суд зауважує, що правовідносини щодо домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах яких розглядаються питання щодо зобов`язання про сплату та строки сплати.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом і клієнтом з питань визначення розміру гонорару чи його зменшення можливо лише за умови обґрунтованості та наявності доказів підтвердження невідповідності витрат фактично наданим послугам (постанови Верховного Суд від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, від 21.04.2021 у справі №488/1363/17, провадження №61-11991св20).

Цивільний процесуальний закон визначає критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

На підтвердження наданих юридичних послуг позивач надав: договір про надання правничої допомоги від 13.03.2023; додаткову угоду №1 від 13.03.2023, відповідно до якої гонорар становить 20 000 грн.; звіт про виконану роботу адвокатом; акт про надання послуг адвоката; квитанцію про прийняття оплати у розмірі 20 000 грн.; детальний опис робіт (наданих послуг); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордер серії АХ №1097310 від 13.03.2023.

Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про задоволення цієї вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», про стягнення страхового відшкодування, - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №164156 від 31.03.2021 у розмірі 113 463 (сто тринадцять тисяч чотириста шістдесят три) грн. 05 коп., витрати з проведення експертного дослідження у розмірі 5 735 (п`ять тисяч сімсот тридцять п`ять) грн. 52 коп., витрати з проведення експертного оціночного дослідження вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн., витрати зі сплаті судового збору в сумі 1 134 (одна тисяча сто тридцять чотири) грн. 63 коп. та випрати з надання правової допомоги у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40.

Третя особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», , м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1.

Повний текст рішення складений 12.08.2025.

Суддя Н.В. Єфіменко