БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1005/24, cправа № 361/4492/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» липня 2025 року Місто Бровари

Броварського району

Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Бас Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить: - зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прибрати з належної йому земельної ділянки каркасні дуги теплиці та шиферний паркан на визначену відстань з дотриманням інсоляції відповідно до лінії розмежування вказаному при обмірі геодезистом між ділянками ШИЯН та ОСОБА_5 ; - стягнути з відповідачів на свою користь понесені судові витрати.

В обґрунтуванням вимог зазначається, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,0705 га, кадастровий номер: :01:017:0042, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 . У 2012 році суміжний землекористувач по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 установив каркасні дуги та теплицю, що проходять через частину, належної позивачу земельної ділянки. Інший землекористувач цієї ж земельної ділянки ОСОБА_3 на земельній ділянці позивача встановила шиферну огорожу. На неодноразові звернення з питань демонтажу вказаних споруд відповідачі не реагують, продовжують чинити позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою. З питань поновлення порушеного права позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 26 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду занесено до протоколу судового засідання від 02 квітня 2025 року судом залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 .

У судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 Кобилянський В.А. позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви, просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що теплицю на земельній ділянці позивача вона не встановлювала. При цьому шиферний паркан належить їй і наміру його зносити вона не має.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Філіпова О.В. позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду неповідомлені. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, позивач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомлені.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 липня 2015 року індексний номер: 40168138, належить земельна ділянка, площею 0,0705 га, кадастровий номер: :01:017:0042, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, площею 0,0705 га, кадастровий номер: :01:017:0042, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05 травня 2015 року та опису меж суміжним землекористувачем від А до Б є ОСОБА_4 , від В до Г ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до договору від 05 листопада 1982 року, посвідченого секретарем Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, зареєстрованого у реєстрі № 71, ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_6 купила житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться у селі Требухів Броварського району Київської області в цілому житловою площею 40,0 кв.м та розташований на земельній ділянці радгоспного фонду розміром 0,12 га.

Згідно з наказом по радгоспу «Требухівський» від 28 серпня 1982 року № 352

ОСОБА_6 виділено земельну ділянку, площею 0,12 га, біля будинку, що продає ОСОБА_7

ОСОБА_6 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08 січня 2014 року,

ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Требухів Броварського району Київської області померла ОСОБА_6 .

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ЦО «Прозорий офіс» Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області із заявою про вирішення спірного питання щодо землекористування по АДРЕСА_1 із суміжними землекористувачами по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . На підставі поданої заяви було проведено засідання комісії по вирішенню земельних спорів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні. За результатами виносу меж спірних земельних ділянок в натурі (на місцевості) та проведенні обмірів, визначено, що площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 , що перебуває у користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно встановленої огорожі становить 0,1305 га, а площа межі згідно з межею визначеною у свідоцтві на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:017:0042, виданого на ім`я ОСОБА_1 становить 0,1150 га. Відповідно до схеми виносу земельних ділянок в натурі площа земельної ділянки по встановленій огорожі, користувачами якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 становить 0,1305 га. При цьому площа вказаної земельної ділянки відповідно до меж суміжної земельної ділянки з кадастровим номером: :01:017:0042, становить 0,1150 га. Земельна ділянка, кадастровий номер: :01:017:0042, позначена на схемі зеленим кольором, при цьому споруди, що перебувають у користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (огорожа та теплиці) розташовані у її межах. Факт наявності шиферного паркану та теплиць підтверджується фотознімками.

Площа земельної ділянки, що на даний час перебуває у користуванні відповідачів у справі згідно з договором купівлі-продажу від 05 листопада 1982 року становить 0,12 га. Доказів, які б свідчили, що вказана земельна ділянка була сформована відсутні. Позивач є власником суміжної земельної ділянки та має право на усунення перешкод у її користуванні шляхом прибирання (демонтажу) шиферного паркану та каркасних дуг теплиць, що розміщені у межах його земельної ділянки. При розгляді справи по суті сторона відповідача не довела правомірності розміщення спірних споруд, а також їх знаходження у межах земельної ділянки, що перебуває у їх користуванні.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317, 319 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини четвертої статті 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до статті 78 Земельного Кодексу України (далі по тексту - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до частини першої та другої статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цивільного призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За загальним правилом власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, у тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постанові Верховного Суду у справі № 369/1843/18 від 08 лютого 2023 року зазначено, що інститут земельних відносин добросусідства є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей.

У Постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року (справа № 599/340/16-ц) зазначено, що підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або вчинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Умовами для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

Оцінюючи в сукупності всі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову, а саме усунення перешкод у користуванні позивачем належною йому земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідачів прибрати каркасні дуги теплиць та шиферний паркан. У даному випадку вимога щодо прибирання споруд на відстань з дотримання інсоляції є безпідставною, так як питання порушення таких норм не було предметом розгляду у справі. Прибирання (демонтаж) споруд відповідно до ліній розмежування вказаних при обмірі геодезистом не є коректним з огляду на встановлені межі земельної ділянки позивача та внесення земельної ділянки до Державного земельного кадастру.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір у розмірі по 536 грн. 80 коп. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 262-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прибрати із земельної ділянки, кадастровий номер: :01:017:0042, площею 0,0705 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_1 , каркасні дуги теплиці та шиферний паркан.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі по 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин