УХВАЛА

12 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 946/7891/22

провадження № 61-7473ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про стягнення грошових коштів, трьох відсотків річних та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») про стягнення грошових коштів (115 000 доларів США), трьох відсотків річних

(48 300 доларів США) та відшкодування моральної шкоди (135 мінімальних заробітних плат станом на час виконання рішення суду).

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 25 липня

2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Одеський апеляційний суд постановою від 25 лютого 2025 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2024 року залишив без змін.

У червні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 25 лютого 2025 року.

Верховний Суд ухвалою від 30 червня 2025 року поновив ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2024 року та постанови Одеського апеляційного суду

від 25 лютого 2025 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявниці надати: уточнену касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України; копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У липні 2025 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 30 червня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена касаційна скарга.

Подана уточнена касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

З огляду на зміст поданої уточненої касаційної скарги, ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження оскаржуваних у цій справі рішення та постанови, посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку), а також вказує, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Обґрунтовуючи уточнену касаційну скаргу, позивачка наводить мотиви незгоди з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог, здійсненою за фактом оцінки доказів та фактичних обставин справи; вказує про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Водночас, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами;

2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.

Суд зазначає, що формальне посилання на постанови Верховного Суду не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини другої

статті 389 ЦПК України, оскільки заявниця не зазначає конкретно, яку саме норму матеріального права судами попередніх інстанцій застосовано неправильно, не вказує який саме висновок Верховним Судом щодо застосування цієї ж норми сформовано у зазначених ним постановах, а також не вказує, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Отже, наведені заявницею доводи, на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, не можуть слугувати належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень в розумінні положень

частини другої статті 389 ЦПК України.

Разом з тим, Верховний Суд не бере до уваги посилання на підстави, зазначені у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, оскільки предметом оскарження у цій справі є рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2024 року та постанова Одеського апеляційного суду

від 25 лютого 2025 року, а судовими рішеннями, зазначеними у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України є ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

За змістом уточнена касаційна скарга зводиться виключно до надання неправильної, як на думку заявниці, правової оцінки встановленим у цій справі обставинам у сукупності з наданими доказами, цитування норм діючого, на момент виникнення спірних правовідносин законодавства з абстрактним зазначенням, що судами рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до повноважень Верховного Суду.

У свою чергу, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) зазначення або зазначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

Способом усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі

№ 946/7891/22 є викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги (надати уточнену касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, та її копії відповідно до кількості учасників справи)та повідомити про це заявницю.

Керуючись статтею 127 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська