Справа №534/920/25
Провадження №2/534/332/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області

у складі головуючого судді Комарової Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Віднійчук І.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду із позовом, поданим через систему «Електронний суд» 28.11.2024, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 31.07.2024-100002184 від 31 липня 2024 року в розмірі 35 520 грн, а також судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 31 липня 2024 року було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 12 000 грн строком на 98 днів з датою повернення 05 листопада 2024 року. Умови договору передбачали: процентну ставку «Стандарт» у розмірі 1,5 % за день протягом перших чотирьох 14-денних періодів, процентну ставку «Економ» у розмірі 1 % за день у наступних періодах, комісію за надання кредиту у розмірі 600 грн та комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 600 грн у кожному з трьох наступних періодів після першого. Позивач стверджує, що виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти на рахунок Відповідача, тоді як Відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, процентів та комісій, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 35 520 грн.

Відповідач через свого представника, ОСОБА_2 , подав відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість суми заборгованості, нікчемність умов договору щодо комісій, звільнення від сплати неустойки відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у зв`язку з воєнним станом, а також на відсутність доказів укладення договору саме з відповідачем, зокрема через ненадання документів, що підтверджують її електронну ідентифікацію.

Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій спростував доводи Відповідача, надав додаткові докази (зокрема, Log File, довідку ТОВ «СМ Універсал» про доставку SMS-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, картку субконто з розрахунком заборгованості) та просив суд долучити ці докази до матеріалів справи, поновивши строк для їх подання, а також задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 21.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач та її представник у відзиві просили розгляд справи проводити за їхньої відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

З позовної заяви вбачається, що 31.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 31.07.2024-100002184 шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки.

Згідно з частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Позивач разом з відповіддю на відзив надав докази, зокрема Log File та довідку ТОВ «СМ Універсал», які підтверджують, що 31 липня 2024 року на номер телефону Відповідача ( НОМЕР_1 ) було надіслано SMS-повідомлення з одноразовим ідентифікатором (код A812), який використано для підписання кредитного договору. Суд приймає зазначені докази, керуючись частиною четвертою статті 179 ЦПК України, оскільки у зазначеній нормі законодавець наділив позивача правом разом з відповіддю на відзив підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази.

Відповідач не надав доказів, що зазначений вище номер телефону не належить їй або був втрачений на момент укладення договору, як того вимагає стаття 81 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору № 31.07.2024-100002184 від 31 липня 2024 року між Позивачем та Відповідачем в електронній формі.

Крім того, Позивач надав лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» вих. №1-0404 від 04.04.2025, який підтверджує перерахування 12 000 грн 31 липня 2024 року на картковий рахунок Відповідача ( НОМЕР_2 ) через систему iPay.ua (номер транзакції НОМЕР_3 ).

Відповідач не надав виписки з банківського рахунку чи інших доказів, що спростовують факт отримання коштів, хоча обов`язок доведення таких обставин покладається на неї відповідно до статті 81 ЦПК України, оскільки відповідач заперечує факт отримання кредитних коштів. Суд вважає, що Позивач виконав свої зобов`язання з надання кредиту в повному обсязі.

Позивач надав картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яка включає суму кредиту - 12 000 грн; проценти за користування кредитом 1,5 % за день протягом перших 56 днів 4 періоди по 14 днів= 12 000 ? 1,5 % ? 56 = 10 080 грн; проценти за ставкою «Економ» 1 % за день) за решту 42 днів = 12 000 ? 1 % ? 42 = 5 040 грн; комісію за надання кредиту 600 грн; комісію за обслуговування кредитної заборгованості: 600 грн ? 3 періоди = 1 800 грн; неустойку: 5 000 грн з урахуванням періоду до 5 листопада 2024 року, визначеного договором. Загальна сума заборгованості складає 35 520 грн.

Суд звертає увагу, що у паспорті споживчого кредиту окреслено коло послуг, за які справляється комісія за обслуговування кредитної заборгованості 600 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Так, комісія за обслуговування встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.

Проте позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач зверталась за наданням таких послуг, або ці послуги надавались більше разів на місяць, ніж один раз. Тому суд погоджується з твердженнями, викладеними у відзиві в цій частиніта вважає, що позовна вимога про стягнення комісії за обслуговування кредиту в сумі 1800 грн не підлягає задоволенню.

Також відповідач посилається на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який звільняє позичальника від сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язань під час воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, зокрема, діє і дотепер.

Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.

Таким чином, враховуючи, що на момент укладення договору та розгляду справи на території України діє воєнний стан, позивач не мав права нараховувати відповідачу неустойку, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки в розмірі 6 000 грн слід відмовити.

Підсумовуючи, суд вважає, що оскільки відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо своєчасного повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконала, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 31.07.2024-100002184 від 31 липня 2024 року у розмірі 27 720 гривень.

Відповідач просив стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, витрати на правничу допомогу відповідача стягуються з позивача пропорційно відхиленій частині позову, що становить 660 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість у розмірі 27 720 грн (двадцять сім тисяч сімсот двадцять гривень).

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1 889 (одна тисяча вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 50 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 660 грн (шістсот шістдесят гривень).

У решті позовних вимог позивачу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Ю. Комарова