Справа № 138/1065/25
Провадження №:2/138/669/25
06 серпня 2025 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Холодової Т.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,
представника позивача адвоката Середюка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно, -
Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.05.2025 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
06.08.2025 представник позивача адвокат Середюк В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник позивача дав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові та вказав, що заборгованість ОСОБА_3 перед АТ «Ощадбанк» у сумі 5959,22 грн. погашена позивачем, про що подав суду квитанцію від 06.08.2025.
Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилась без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась.
Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Допитана в судовому засіданні 06.08.2025 свідок ОСОБА_5 дала покази, що вона є сусідкою позивача та мала розмову з ОСОБА_2 у 2023 році після смерті всіх її родичів, яка повідомляла, що має намір продати будинок та про те, що ОСОБА_1 має намір його купити. Також свідку відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 домовились про укладення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за 3000 доларів США, після укладення якого ОСОБА_1 передав вказані грошові кошти ОСОБА_2 , яка передала останньому документи та ключі від будинку. Також ОСОБА_2 обіцяла приїхати та оформити документи. В подальшому ОСОБА_1 телефонував відповідачу та просив її приїхати для завершення оформлення договору купівлі-продажу, на що відповідач обіцяла, що приїде, однак не приїхала. Також, від інших мешканців села свідок чула, що ОСОБА_2 виїхала за кордон. Крім того, свідок повідомила, що ОСОБА_1 на даний час проживає у придбаному будинку та зробив у ньому ремонт, вказала, що була присутня при передачі коштів та документів й ключів від будинку сторонами у справі.
Допитана в судовому засіданні 06.08.2025 свідок ОСОБА_6 дала суду покази, що відповідач після смерті всіх родичів залишилась єдиним спадкоємцем їх майна. Свідок підтвердила, що була особисто присутня під час того як ОСОБА_2 зі ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу будинку та землі та передала йому ключі від будинку, а ОСОБА_1 передав відповідачу кошти за придбання будинку. В подальшому свідок чула, що позивач телефонував та просив ОСОБА_2 приїхати та завершити оформлення документів, однак відповідач так і не приїхала.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши подані позивачем та отримані судом докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи, зокрема з матеріалів спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , суд встановив, що померла була матір`ю відповідача ОСОБА_2 . Вказане підтверджується наступними документами: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_2 , яким було « ОСОБА_7 »; копією свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується, що матір`ю останньої записана ОСОБА_9 ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого із подружжя, відповідно до якого дошлюбним прізвищем ОСОБА_3 будо « ОСОБА_7 ».
Згідно з копією Технічного паспорту на житловий будинок та копією договору купівлі-продажу від 16.02.1990 ОСОБА_3 на праві власності належав житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно з копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 мати відповідача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Спадкоємцями після її смерті залишились: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чоловік ОСОБА_10 , донька ОСОБА_2 , брат ОСОБА_11 .
Згідно копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та згідно копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
25.09.2023 відповідач через свого представника ОСОБА_12 подала до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Поцелуйко І.А. заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 та просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом.
Разом з тим, згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.
У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України).
Отже, системний аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
Відсутність реєстрації права власності зумовлює обмеження у праві розпорядження майном.
Такі правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 303/6974/16-ц та від 14.08.2019 у справі № 523/3522/16-ц.
Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про те, між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу вказаного вище будинку та земельної ділянки, при укладанні договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, виконання договору відбулося: продавець отримав кошти, а покупцю було передано як нерухоме майно так і ключі й правовстановлюючі документи на нього.
В ч. 2, 4 ст. 639 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 Цивільного кодексу України, згідно вимог частини першої якої такий договір є нікчемним. Разом з тим, згідно з ч. 2 вказаної статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Оцінюючи у сукупності умови попереднього договору від 30.05.2023, покази свідків, факт постійного проживання позивача з сім`єю у будинку з часу укладення договору між сторонами, використання позивачем всіх можливостей для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного майна, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення ОСОБА_2 від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та втрату можливості з будь-яких причин його посвідчити, а тому відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України суд може визнати такий договір дійсним.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Враховуючи викладене, із врахуванням відсутності порушень діючого законодавства під час укладення договору купівлі-продажу та його виконання, принципу неприпустимості позбавлення права власності, презумпції законності правочинів суд задовольняє позовні вимоги про визнання попереднього договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 128 ч.11, 178 ч. 8, 223 ч. 4, 259 ч. 1, 2, 6, 263-265, 275, 279 ч. 5, 280-283, 289 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Представники позивача: адвокат Середюк Олена Василівна, адреса для листування: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; адвокат Середюк Володимир Вікторович, адреса для листування: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .
Суддя Т.Ю. Холодова
Повне судове рішення складено 13 серпня 2025 року.