ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2905/25 Провадження№ 2-о/636/96/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Гніздилова Ю. М., присяжних: Житєньова С.Д. та Кураксіна О.В., за участю секретаря судового засідання Кисловської О.О., представника заявниці адвоката Керімова А.З., заінтересованої особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , про оголошення військовослужбовця загиблим (померлим), заінтересовані особи військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_2 законним представником якої є адвокат Керімов Алік Замірович, звернулась до суду з заявою в якій просить оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), який народився у місті Харкові, загиблим ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби у період воєнного стану по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації.

На обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що вона є дружиною військовослужбовця ОСОБА_4 . Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 13.10.2020 №206 старшина ОСОБА_4 прибув згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.09.2020 року №68 о/с із військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) для подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) і, був зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення з 13.10.2020 року. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.11.2024 №1832 та на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24 вересня 2024 №40/10/2-7822, призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти головного сержанта ОСОБА_4 з метою уточнення облікових даних. За висновками службового розслідування встановлено, що період з 24 лютого 2022 року по 20 травня 2022 року особовий складі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виконував бойові завдання щодо відсічі збройної агресії з боку рф у місті Маріупіль Донецької області та навколишніх населених пунктах, 24 лютого 2022 року з 02:00 в місті Маріуполь Донецької області пролунали перші вибухи, о 09:00 ранку відбулися авіаційні удари противником. 25 лютого 2022 року у місті Маріуполь Донецької області та у навколишніх населених пунктах розпочались бойові дії. 03 березня 2022 року противник розпочав штурм території МК «Азовсталь», що на той час було місцем дислокації військової частин НОМЕР_1 Національної гвардії України та інших військових підрозділів, які виконували бойові завдання у місті Маріуполь. В період з 16 травня 2022 року по 20 травня 2022 року особовий склад військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за наказом вищого військово-політичного командування держави припинив виконання бойового завдання та вийшов в полон із МК «Азовсталь», не залишивши ворогу засобів ведення війни. Всі документи (накази, бойові розпорядження, журнали бойових дій), які відображати достовірні відомості, були знищені в м. Маріуполь на МК «Азовсталь» з метою безпеки та збереження державної таємниці. Станом на 17 грудня 2024 року відомості відносно головного сержанта ОСОБА_4 , його можливого місцезнаходження, перебування у полоні чи загибелі до військової частини НОМЕР_1 не надходили. А тому визнання ОСОБА_4 загиблим (померлим) заявниці потрібно для оформлення права на спадщину відповідно до Цивільного кодексу України, отримання передбачених законодавством соціальних виплат, у тому числі компенсацій і допомоги сімї загиблого (померлого) військовослужбовця та реєстрації загибелі (смерті) в органах державної реєстрації актів цивільного стану для отримання свідоцтва про смерть, що є необхідним для виконання вищезазначених правових дій.

В судовому засіданні представник законного заявниці адвокат Керімов А.З. вимоги підтримав з підстав, які вказані в заяві.

Представник заінтересованої особи Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання від представника до суду надійшла заява, у якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку судового засідання від представника до суду надійшла заява, у якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

10 лютого 2017 року Жовтневим районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , про що складено відповідний актовий запис за № 28.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 13.10.2020 №206 старшина ОСОБА_4 прибув згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.09.2020 року №68 о/с із військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) для подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) і, був зарахований до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення з 13.10.2020 року.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 24.04.2022 №102, старший кулеметник 1 відділення 2 взводу оперативного призначення 2 роти оперативного призначення НОМЕР_5 батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_4 », головний сержант ОСОБА_4 , вважається зниклим безвісти під час виконання завдань з відсічі збройної агресії з боку російської федерації та місце перебування його не відоме з 15.04.2022.

У провадженні Головного управління Національної поліції України в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000726 від 23 серпня 2022 року за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 , 24.09.1989, оголошено в розшук, як зниклу безвісти особу та відомості щодо його розшуку внесено до відповідного обліку інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.11.2024 №1832 на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.09.2024 №40/10/2-7822, призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти головного сержанта ОСОБА_4 з метою уточнення облікових даних.

Відповідно до інформації наданої Державним підприємством «Український національний центр розбудови миру», яке виконує функції Національного інформаційного бюро, у підприємства на період 27 листопада 2024 відсутні дані, щодо перебування ОСОБА_4 у полоні держави-агресора.

Координаційним штабом з питань поводження з військовополоненими повідомлено, що станом на 08 листопада 2024 в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про ОСОБА_4 . Водночас до Координаційного штабу не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування ОСОБА_4 в полоні, стану її здоров`я та місця утримання.

З огляду на те, що з дня зникнення ОСОБА_4 минуло більше ніж шість місяців і будь-які відомості про його місцеперебування відсутні, є підстави вважати його загиблим (померлим).

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 , вимушена звернутися до суду з визнанням військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , загиблим (померлим) під час участі в бойових діях, по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації, дата загибелі (смерті) - ІНФОРМАЦІЯ_6 , з визначенням місця загибелі (смерті) в районі м. Маріуполь Донецької області.

З огляду на вищевикладені обставини, є всі достатні підстави вважати, що військовослужбовець, старший кулеметник 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення 2го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_4 » військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України головний сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби у період воєнного стану по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації.

Відповідно до Кодифікатора адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад, який затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 290 від 26.11.2020 року, населений пункт Маріуполь є містом у Донецькій області.

У зв`язку з тим, що тіло ОСОБА_4 на даний час відсутнє, на підставі абзаців 10, 12 ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», старшого кулеметника 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення 2го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_4 » військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України головного сержанта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано зниклим безвісти за особливих обставин. Це підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.

Згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих без вісти за особливих обставин» надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

В постанові від 11 грудня 2024 року Велика Палата Верховного Суду (справа № 755/1102/22) зробила висновок про те, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі - Наказ № 376).

У цьому Наказі № 376 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.

Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 376, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Відповідно до цього наказу м. Маріуполь Донецької області, на території якої загинув ОСОБА_4 є тимчасово окупованою територією з 24.02.2022 року. В Наказі № 376 відсутня інформація про те, що на цій території велися активні бойові дії, а тому суд відраховує шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, з дня настання події, внаслідок якої ймовірно загинув ОСОБА_4 а саме з 15 квітня 2022 року. На момент звернення заявниці до суду даний строк минув. Отже, ОСОБА_4 може бути оголошений померлим.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи померлою, та, які не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 , дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання у м. Маріуполь Донецької області.

Факти збройної (військової) агресії рф відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24.02.2022 року, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч.3ст.82 ЦПК України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час.

Заявник має особисту, в тому числі цивільно-правову заінтересованість, у зміні правового статусу її чоловіка ОСОБА_4 , якого просить оголосити померлим.

Оголошення її чоловіка померлим заявнику необхідне для оформлення своїх спадкових прав та отримання одноразової грошової допомоги.

Від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії рф проти України залежить виникнення та реалізація особистих майнових та немайнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, тобто має індивідуальний характер.

Заявник просить оголосити померлим ОСОБА_4 за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, що відповідає висновку, викладеному в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 в справі №490/6057/19-ц, в якому йдеться мова про те, встановлення факту загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення обставин, при яких загинув військовослужбовець при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16,46 Цивільного кодексу України, ст.ст.4,76-81,89,263-265,305,308 Цивільного процесуального кодексу України,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 , про оголошення військовослужбовця загиблим (померлим), заінтересовані особи військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Оголосити громадянина України, старшого кулеметника 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення 2го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_4 » військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України головного сержанта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), який народився у місті Харкові, загиблим ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби у період воєнного стану по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації.

Датою смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті місто Маріуполь Маріупольського району Донецької області.

Рішення суду про оголошення особи померлою є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Після набрання законної сили рішення надіслати до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2025 року.

Суддя Ю.М.Гніздилов

Присяжні: С.Д. Житеньов

О.В. Кураксін