Справа № 487/1882/25
Провадження № 2/487/1630/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025 року м. Миколаїв Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Марченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Миколаївська міська рада про усунення перешкод в користуванні прибудинковою земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно створної сердловини, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Миколаївська міська рада про усунення перешкод в користуванні прибудинковою земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно створної сердловини, відповідно до якого, просила перевірити законність спорудження та створення Відповідачем свердловини біля будинку АДРЕСА_1 . Усунути перешкоди у користуванні прибудинковою територією за адресою АДРЕСА_1 шляхом демонтажу тимчасових споруд. Зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати самовільно встановлений нею паркан. Зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати свердловину та повернути в первісний стан прибудинкову земельну ділянку на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що Позивач з 2014 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Зазначає, що за адресою АДРЕСА_2 на одній земельній ділянці розміщені житлові будинки інших власників, в тому числі й відповідачки. Дані будинки виділені в окремі адреси, але розташовані на єдиній земельній ділянці. Будинок Відповідачки, за адресою АДРЕСА_3 , розташований поруч з будинком Позивачки і відокремлений самовільно спорудженим Відповідачем парканом. Відповідач, яка є власницею будинку АДРЕСА_3 за відсутності рішення всіх інших власників домоволодінь, розташованих на єдиній земельній ділянці та без жодних дозвільних документів, передбачених: санепідеміологічною службою; управлінням екології; управлінням водних ресурсів; геологічною службою; без затвердженого проекту; без дозволу на використання необхідного обсягу води за добу; без технічного паспорту та без врахування норм та вимог чітких границь огорож; без урахування допустимої відстані між будівлями, свердловиною та каналізацією,тощо вирила та облаштувала на прибудинковій території, яка належить Позивачці, свердловину, призначену для забору води з надр, внаслідок чого створила перешкоди позивачу у вільному користуванні земельною ділянкою для обслуговування домоволодіння та створила загрозу знищення та механічного пошкодження фундаменту будинку. Прибудинкова територія житлового будинку АДРЕСА_2 між власниками житлових будинків не розподілена, а відтак перебуває у їх спільному користуванні, яке повинно здійснюватися за їх взаємною згодою. Встановивши свердловину та забор на території загального користування, Відповідач самовільно зайняла її частину та має намір добувати воду через свердловину. Однак, враховуючи сварку з позивачкою щодо законності даної конструкції та зайняття земельної ділянки, Відповідач наразі призупинив встановлення гідротехнічної споруди для відбирання води з підземного джерела води з метою промислового і господарсько-побутового водопостачання, при цьому сама яма-свердловина - залишилася та деформує грунт. Доказів отримання Відповідачем дозволу на буріння свердловини не мається, що свідчить про те, що дії Відповідачки мають протиправний характер і порушують права та інтереси членів територіальної громади.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2025 року, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.07.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача подала заяву, якою позовні вимоги підтримала та наполягали на їх задоволенні.

Відповідачка подала заяву про слухання справи за її відсутності та просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, подав заяву про слухання справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач з 2014 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

За адресою Шосейна 44 на одній земельній ділянці розміщені житлові будинки інших власників, в тому числі й відповідачки. Дані будинки виділені в окремі адреси, але розташовні на єдиній земельній ділянці. Будинок Відповідачки,за адресою АДРЕСА_3 , розташований поруч з будинком Позивачки і відокремлений спорудженим Відповідачем парканом.

Суд не погоджується з твердженнями позивача, оскільки відповідно до технічної документації із землеустрою, зокрема технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами вказано паркан на відстані 2,1 метра від стіни будинку Меркулової, крім того, між парканом та стіною будинку Меркулової розташований колодязь, який був побудований ще до 2014 року і не є самовільно створеною свердловиною.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Тобто сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. При цьому само по собі доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків, зокрема надання належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, позивачем ОСОБА_1 належними, достатніми та допустимими доказами не доведено факт порушення відповідачем ОСОБА_4 його права володіння і користування належною йому земельною ділянкою щодо наявності існуючої огорожі, та колодязем про що зазначено в Генеральному плані міста Миколаєва, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Миколаївська міська рада про усунення перешкод в користуванні прибудинковою земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно створної сердловинислід відмовити в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується.

Керуючись с т.ст. 263, 264, ч.ч. 1-7 ст. 265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Миколаївська міська рада про усунення перешкод в користуванні прибудинковою земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно створної сердловини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін