МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2025 р. Справа №370/1254/25

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., розглянувши у приміщенні суду у с-щі Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 23.10.2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Протягом усього періоду спільного сімейного проживання у шлюбі як і вона, відповідач дбав про сім`ю, приймав участь у матеріально-фінансовому забезпеченні, активно допомагав по господарству та у вирішенні житлово-побутових питань. Між ними завжди було порозуміння, вони підтримували одне одного, відносини завжди були взаємно теплі та доброзичливі.

На початку 2022 року їхні шлюбні сімейні відносини із відповідачем суттєво змінилися і погіршилися, через деякий час почали виникати певні неприязні стосунки, вони перестали розуміти один одного, що стало причиною розпаду сім`ї та припиненням шлюбних стосунків. На ґрунті цього виникла обстановка напруженості та дратівливості у їхніх відносинах.

Протягом тривалого періоду вона намагалася налагодити та повернути їхні із відповідачем відносини та порозуміння, однак їй цього зробити не вдалося. Таким чином нею було прийнято рішення про розірвання шлюбу, і наразі кожен живе окремо своїм життям.

Фактично з цього часу відповідач проживає окремо від неї та дитини, ніяких шлюбних та сімейних відносин вони не підтримують, спільне господарство ними не ведеться.

Переставши підтримувати з нею сімейні відносини, відповідач маючи можливість і обов`язок, ніяких дій щодо участі в утриманні дитини не здійснює та фактично перестав цікавитися інтересами та проблемами їхньої спільної дитини.

На даний час між нею та відповідачем склалися неприязні відносини, стосунки між ними вже давно перестали бути як у подружжя, шлюбні відносини між ними тривалий час припинені і не будуть відновлені. Спільне господарство ними не ведеться, подальше спільне життя суперечить особистим інтересам кожного з них.

Відповідач на даний час участі в утриманні їхньої спільної дитини в будь-якій формі не приймає, добровільно матеріально-фінансову допомогу на утримання дитини не надає. Всі витрати пов`язані з утриманням, вихованням, розвитком, лікуванням дитини неси тільки вона особисто.

Враховуючи те, що відповідач самостійно не бере участі в утриманні їхньої спільної дитини, а її дохід не дозволяє повністю повноцінно забезпечити потреби дитини, при цьому відповідач непрацездатних батьків чи інших осіб на утриманні не має, стягнень за виконавчими документами з нього не справляється, позивач вважає за можливе просити суд стягнути з відповідача, на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 25 % від загальної суми його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, на сьогоднішній день вона являється пенсіонером у зв`язку із інвалідністю, у 2019 році їй було встановлено III групу інвалідності, а у 2022 році після повторного комісійного обстеження їй було встановлено II групу інвалідності (хвороба пов`язана із наслідками аварії на ЧАЕС). Інвалідність у неї виникла у період спільного шлюбу та сімейних відносин із відповідачем і у зв`язку із тяжкістю та стійкістю захворювання, інвалідність їй встановлена безстроково. Таким чином шансів на повне одужання у неї не має і її стан у подальшому покращуватися не буде.

Тому позивач просить: розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований 23.10.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 171; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 25 % від загальної суми його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання, як одного з подружжя, яка є непрацездатною з другою групою інвалідності та потребує матеріальної допомоги, у розмірі 15 % від загальної суми доходів відповідача щомісячно.

Ухвалою суду від 09.05.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Копію ухвали від 09.05.2025 року та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 19.05.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 331. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

23.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 171. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_5 (а.с. 11).

В період шлюбу у сторін по справі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 12), який зареєстрований та проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Як вказала позивач, а відповідач не скористався своїм правом заперечити, сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення господарства. Примирення та подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Крім того, між ними не досягнуто згоди про утримання їхньої спільної дитини. Добровільно відповідач коштів на утримання сина не надає. Також, позивач вказала, що вона є пенсіонером у зв`язку з інвалідністю, потребує матеріальної допомоги, відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти, як на утримання сина, так і дружини, яка являється інвалідом 2 групи та з якою постійно проживає спільна дитина.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 позивач отримує пенсію по інвалідності (2 гр. інвалідність потерпілого від аварії на ЧАЕС) з 02.09.2022 року, термін дії довічно (а.с. 9). Також позивач має посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) (а.с. 10).

Згідно довідок про доходи № 451525 від 10.04.2025 року та № 432540 від 10.04.2025 року, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Києво-Святошинському об`єднаному управлінні ПФУ в Київській обл. і отримує пенсію по інвалідності та за період з січня 2024 року по грудень 2024 року загальний розмір її пенсії становить 86 546,68 грн, та за період з січня 2025 року по березень 2025 року загальний розмір її пенсії становить 22 710,57 грн (а.с. 15, 16).

Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Сторони у справі при реєстрації шлюбу прізвища не змінювали.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов в частині розірвання шлюбу таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Також, між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Згідно положень ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на тримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на тримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного току від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

Згідно зі статтею 82 Кодексу право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов в частині стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено. З урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, а також з врахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, розмір заявлених до стягнення аліментів відповідає вимогам закону.

Суд також вважає, що відповідач має змогу утримати позивачку яка є непрацездатною, у зв`язку з встановленою групою інвалідності та яка потребує матеріальної допомоги, оскільки будь-яких тверджень щодо неможливості такого утримання відповідач до суду не подав. Крім того, відомостей про незадовільний стан здоров`я відповідача чи про наявність у нього інших утриманців матеріали справи не містять.

Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3, п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у даній справі.

Оскільки позов задоволено повністю, підстав для звільнення відповідача від стягнення судового збору судом не встановлено, судовий збір у даній справі становить 3 633,60 грн (1211,20 х 3 вимоги), тому він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 268, 354-355, 430 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб зареєстрований 23.10.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 171 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 25 % від загальної суми його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.05.2025 року та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання, як одного з подружжя, яка є непрацездатною з другою групою інвалідності та потребує матеріальної допомоги, у розмірі 15 % від загальної суми його доходів щомісячно, починаючи з 05.05.2025 року на період її інвалідності.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави, судовий збір в розмірі 3 633,60 грн.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 12.08.2025 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Л.В. Білоцька