Справа № 185/3793/25
Провадження № 2/185/4288/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Приходька О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

встановив:

У квітні 2025 року до суду надійшла вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в якій позивач просила стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 264,86 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 15 листопада 2022 року близько 07:45 год. ОСОБА_2 , знаходячись на подвір`ї будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 долонею лівої руки штовхнув ОСОБА_1 в грудну клітину від чого жінка впала на крісло, яке було розташоване позаду неї, після чого завдав останній удар палицею, яку тримав в правій руці в область лівого плеча, тим самим завдавши ОСОБА_1 тілесні ушкодження. За проведення судово-медичної експертизи позивачкою було сплачено 264,86 грн. У зв`язку зі злочинними діями ОСОБА_2 позивачці завдана моральна шкода, яка полягає в моральних, душевних і психологічних стражданнях та переживаннях в результаті неправомірних дій останнього, який спричинив їй легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою суду від 21.04.2025 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного судового провадження.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що підстави, заявлені позивачем нічим не підтверджені, у неї був лише синець на тілі, не доведено, що саме ОСОБА_2 зробив їй його. Моральна шкода також не доведена.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні, зазначивши, що позивачку не бив.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.

12 квітня 2024 року вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково.Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 264 (двісті шістдесят чотири) грн 86 (вісімдесят шість) коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

11 грудня 2024 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року, ухвалений стосовно ОСОБА_2 скасовано. Звільнено ОСОБА_2 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишено без розгляду.

Завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України). Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на вищезазначене, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито.

Позивачем не надано суду жодного судового рішення, яке б набрало законної сили та містило встановлені судом відомості щодо обставин справи. Також позивачем не надано суду жодних доказів в обґрунтування обставин доведеності факту завдання їй тілесних ушкоджень з боку відповідача, щодо наслідків, які викликали моральну шкоду, не надано доказів наявності моральної шкоди, не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та тілесними ушкодженнями. Також позивачем не надано доказів винної поведінки відповідача, винна останнього не встановлена кримінальним провадженням.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може грутуватись на припущеннях.

Судом неодноразово роз`яснювалось позивачу право на отримання правової допомоги та на звернення за професійною правовою допомогою, у тому числі й безоплатної правової допомоги, проте вона цим правом не скористалась.

Також позивачу неодноразово роз`яснювались положення ст. 81 ЦПК України щодо необхідності доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М. М. Перекопський