Справа № 536/1204/25
Провадження № 2/536/992/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Колотієвського О.О.,

за участю секретаря судового засідання Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна; Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Райда Олександр Сергійович; Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що з матеріалів виконавчого провадження встановлено, що 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною було вчинено виконавчий напис №14271 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» як правонаступника усіх прав та обов`язків ТОВ «Таліон Плюс» () на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №05/0820-01 від 05.08.2020, реєстр прав вимог №3 від 29.01.2021, який є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» () згідно Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 50 від 29.10.2019, заборгованості за Кредитним договором № 812169097 від 17.07.2019 у розмірі - 23 475,00 грн., плати за вчинення виконавчого напису в сумі - 1 200,00 грн., а всього - 24 675,00 грн.

Вказаний у виконавчому написі нотаріуса кредитний договір позивач у нотаріуса не підписував. Жодних вимог, від відповідача позивачу не надходило та жодних нотаріально посвідчених договорів з ними позивач не укладав. Дії нотаріуса вчинені з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. В даному випадку, не зрозуміло з яких документів вчинявся розрахунок заборгованості, як за тілом кредиту так і за відсотками та комісією. Заборгованість не є безспірною.

Позивача жодного разу не було повідомлено про порушення ним будь- яких кредитних зобов`язань. Нотаріус також жодних повідомлень та викликів позивачу не направляв при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, тобто не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

З урахуванням вказаного, просила суд:

- визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за№ 14271. вчинений 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» () заборгованості в загальній сумі 24 675,00 грн.

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 968,96 грн., судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі - 484,48 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 8000.00 грн.

02 липня 2025 року на адресу суду від відповідача надійшли пояснення по справі, які обґрунтовані зокрема тим, що він е згоден з доводами Позивача в частині стягнення з Відповідача судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000.00 грн.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Згідно ч. З ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як доказ понесення витрат на професійну правничу допомогу представник Позивача додає до матеріалів справи: Договір про надання правничої допомоги № 28/25 від 12.05.2025 року; Додаткова угода № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 28/25 від 12.05.2025; Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 28/25 від 12.05.2025 року; Ордер на надання правничої допомоги № 1303200 від 19.05.2025 року; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4041 від 29.06.2022 року.

Звертаємо увагу суду, що зі змісту Акту прийому-передачі наданих послуг, нібито позовна заява була подана до моменту його складання. Водночас, з наданих матеріалів справи вбачається, що позовна заява була подана 20.05.2025 року, тобто після складання Акту. Вказані обставини свідчать про невідповідність між змістом акту та фактичними даними справи, у зв`язку з чим вказаний акт не може вважатися належним доказом понесених витрат на правничу допомогу.

До матеріалів справи додано копію квитанції, яка нібито підтверджує фактично понесені витрати Позивачем на правничу професійну допомогу у розмірі 5 000,00 гри., проте, дана копія квитанції не відповідає загальним вимогам затвердженим Правлінням Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 29 грудня 2017 року. Правлінням Національного Банку України затверджено типову форму до прибуткового касового ордеру - Додаток №2 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (п. 25 р. 111).

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Згідно ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02.06.2025 року № 536^ 1204/25 було відкрито спрощене провадження. Тому справа є відносно простою, не потребує спеціальних знань, в якій позивач використовує шаблонний позов;

- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Адвокат Давиденко К. С. надає Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 28/25 від 12.05.2025 року, де не зазначає кількість годин витрачених на надання правничої допомоги.

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідно до Акту прийому- передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 28/25 від 12.05.2025 року адвокатом Давиденко К.С. було надано такі послуги:

Складання та подання до суду позовної заяви Клієнта про скасування виконавчого напису № 14271, виданого 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з Клієнта на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 24 675,00 гривень - 8000,00 грн.

Виходячи з пункту 1 Акту-прийому передачі наданих послуг можемо зробити висновок, що сума заявлена за складання та подачу позовної заяви, є завищеною та не відповідає критеріям розумності та обґрунтованості. З урахуванням обсягу та складності наданих послуг, а також враховуючи середньоринкову вартість аналогічної юридичної допомоги, зазначений розмір витрат не може вважатися співмірним. Крім того, в даному Акті відсутні відомості про час, витрачений на виконання вказаних послуг, що унеможливлює об`єктивну оцінку їх фактичного обсягу та вартості.

- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. П о суті позов не має ціни, так як справа несе немайновий характер, а щодо репутації, то Позивач явно не понесе ніяких репутаційних втрат через малозначність справи.

Слід зауважити, що у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, з урахуванням заяв представників сторін в матеріалах справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі сторін.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ст. 4 ЦП К України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною було вчинено виконавчий напис №14271 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» як правонаступника усіх прав та обов`язків ТОВ «Таліон Плюс» () на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №05/0820-01 від 05.08.2020, реєстр прав вимог №3 від 29.01.2021. який є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» () згідно Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 50 від 29.10.2019, заборгованості за Кредитним договором № 812169097 від 17.07.2019 у розмірі - 23 475,00 грн., плати за вчинення виконавчого напису в сумі - 1 200,00 грн., а всього - 24 675,00 грн.

Вказаний у виконавчому написі нотаріуса кредитний договір позивач у нотаріуса не підписував. Жодних вимог, від відповідача позивачу не надходило та жодних нотаріально посвідчених договорів з ними позивач не укладав.

Дії нотаріуса вчинені з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. В даному випадку, не зрозуміло з яких документів вчинявся розрахунок заборгованості, як за тілом кредиту так і за відсотками та комісією. Заборгованість не є безспірною.

З матеріалів виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від стягувана первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписка з рахунка боржника, тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Слід зазначили, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувана, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність.

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50.87.88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за ЗО днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Однак позивача жодного разу не було повідомлено про порушення ним будь- яких кредитних зобов`язань. Нотаріус також жодних повідомлень та викликів позивачу не направляв при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, тобто не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що нотаріусом не встановлено безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, суд приходить висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 968,96 гривень та за заяву про забезпечення позову у розмірі - 484.48 гри

Згідно вищевикладеного, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача, 968,96 гривень сплаченого судового збору.

Крім цього, відповідно до п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з л.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У даній цивільній справі на підтвердження наданих послуг з правничої допомоги до позовної заяви додано Договір про надання правничої допомоги від 12.05.2025 року, Додаткову угоду №1 до вказаного договору із зазначенням переліку послуг та їх вартості, акт прийому- передачі наданих послуг та квитанцію про їх оплату в сумі 8000 грн.

Відповідач заперечував щодо стягнення витрат на правову допомогу у повному обсязі.

Надаючи оцінку цьому, суд виходить з такого.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 зробила висновок, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Відповідачем не доведено неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката позивача. З 22 лютого 2017 року (дати набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року) законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Таким чином, в момент вчинення оспорюваного виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню, про що відповідачеві було достеменно відомо.

За таких обставин, враховуючи поведінку відповідача, вважаємо, що у даній цивільній справі відсутні підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем.

Суд також враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання іншої сторони утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб.

За таких обставин, суд приходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 76, 141, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, ст.ст. 49, 50. 87. 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна; Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Райда Олександр Сергійович; Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14271, вчинений 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» () заборгованості в загальній сумі 24 675,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 968,96 грн., судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі - 484,48 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський