Справа № 367/4992/25
Провадження №2-з/367/112/2025
УХВАЛА

Іменем України

07 серпня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Третяк Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Люліної О.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває зазначена вище цивільна справа.

Ухвалою від 09.06.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження відповідач ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, в якому просила суд: визнати за ОСОБА_3 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,9 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м; визнати спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 автомобіль марки Toyota Highlander 2015 р.в., номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та в порядку поділу майна подружжя виділити вказаний автомобіль у власність ОСОБА_4 ; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за частини автомобіля марки Toyota Highlander 2015 р.в., номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 397727,00 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати.

Також, під час підготовчого провадження до суду від ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення зустрічного позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_4 , а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,9 кв. м., житловою площею 39,2 кв.м.; автомобіль марки Toyota Highlander 2015 р.в., номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У підготовчому засіданні представник відповідача та відповідач за первісним позовом підтримали подану заяви про забезпечення позову.

Представник позивача за первісним позовом у підготовчому засіданні щодо задоволення заяви про забезпечення зустрічного позову заперечувала, зазначила, що майно, про арешт якого просить ОСОБА_3 , не є спільним сумісним, а обраний вид заходу забезпечення позову не є співмірним, оскільки у випадку задоволення заяви буде обмежено право ОСОБА_4 на користування спірним майном. До того ж, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_3 нічого не зазначила щодо зустрічного зобов`язання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом пункту 1 та 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 2 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року вказано, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст.152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року, міститься роз`яснення, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначено в п. 4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Як вбачається із змісту зустрічної позовної заяви та доданих до неї матеріалів, між сторонами виник спір про поділ майна подружжя, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,9 кв. м., житловою площею 39,2 кв.м.; автомобіля марки Toyota Highlander 2015 р.в., номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З огляду на те, що між сторонами виник спір, зокрема, щодо поділу спільного майна подружжя квартири та автомобіля марки Toyota Highlander, а також щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації в розмірі 397727,00 грн., як 1/2 вартості автомобіля марки Toyota Highlander, який зареєстрований за ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на спірне майно.

На час розгляду справи існує достатньо обґрунтоване припущення, що ОСОБА_4 , як власник спірного майна, може розпорядитися ним, зокрема відчужити його іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_3 , за захистом яких вона звернулася до суду.

Обраний ОСОБА_3 вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_4 , оскільки арештоване майно фактично зберігається у володінні та користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені заявником вимоги про забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами за зустрічним позовом, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення зустрічного позову задовольнити.

Накласти арешт на належні ОСОБА_4 :

- (одна четверта) квартири квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,9 кв.м., житлова площа 39,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224;

- автомобіль марки Toyota Highlander 2015 р.в., номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Дані стягувача: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Дані боржника: ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали суду направити до відома та виконання сторонам по справі, державному реєстратору.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів із дня її складення до Київського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.М. Третяк