ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 685/191/25

Провадження № 22-ц/820/1659/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на заочне рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит Фінанс», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначило, що 12 лютого 2024 року сторони уклали в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №1347-7141 (далі кредитний договір), за умовами якого товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 000 грн строком на 300 днів (до 7 грудня 2024 року) за фіксованою процентною ставкою 2,5% за кожний день користування кредитом. На підставі додаткових угод №1 від 15 лютого 2024 року та №2 від 25 лютого 2024 року відповідачка отримала відповідно 1 200 грн і 1 400 грн додаткових кредитних коштів. ОСОБА_1 не виконала зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим, станом на 16 січня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 42 641 грн 75 коп., із яких 5 170 грн прострочена заборгованість за кредитом і 37 471 грн 75 коп. прострочена заборгованість за процентами. Позивач вирішив застосувати до ОСОБА_1 програму лояльності та стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 490 грн, яка складається з 5 170 грн простроченої заборгованості за кредитом і 25 320 грн простроченої заборгованості по процентам.

За таких обставин ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 30 490 грн заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 17 452 грн 40 коп. заборгованості за кредитним договором, із яких 4 470 грн заборгованість за основною сумою боргу (по тілу кредиту) і 12 982 грн 40 коп. заборгованість за нарахованими процентами.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь «Укр Кредит Фінанс» 1 386 грн 58 коп. судового збору.

Суд керувався тим, що сторони уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало ОСОБА_1 споживчий кредит, а та, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти. ОСОБА_1 не виконала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Однак, враховуючи фактичні суми отриманих і повернутих ОСОБА_1 кредитних коштів, максимальний розмір визначеної Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VІІ «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-VІІ) денної процентної ставки (1%) та встановлений порядок зарахування коштів на погашення боргу, розмір простроченого ОСОБА_1 зобов`язання складається з 4 470 неповернутого кредиту та 12 982 грн 40 коп. нарахованих процентів. Понесені ТОВ «Укр Кредит Фінанс» витрати зі сплати судового збору слід покласти на ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених вимог.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, а також стягнути з відповідачки всі судові витрати. При цьому ТОВ «Укр Кредит Фінанс» послалося на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за умовами кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити товариству проценти за користування кредитними коштами протягом усього строку кредитування (з 12 лютого до 7 грудня 2024 року) за фіксованою процентною ставкою 2,5% за кожний день користування кредитом. Визначний у кредитному договорі розмір денної процентної ставки, що є розрахунковим показником загальних витрат споживача за кредитом у прив`язці до строку його дії, не перевищив установлений законом максимальний розмір денної процентної ставки на час укладення договору. Оскільки наданий товариством розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору, то з відповідачки на його користь слід стягнути борг у розмірі 30 490 грн 18 коп., із яких 5 170 грн прострочена заборгованість за кредитом і 25 320 прострочена заборгованість за процентами. Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, помилково ототожнив поняття «денна процентна ставка» та «процентна ставка за користування кредитом», неправильно застосував норми чинного законодавства та невірно визначив розмір заборгованості за кредитним договором.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подала відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, неправильно витлумачив норми статей 526, 629, 1048 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону №1734-VІІ.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

12 лютого 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавець) і ОСОБА_1 позичальник) уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відкрило кредитну лінію для відповідачки шляхом надання їй кредиту у розмірі 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти відповідно до графіка платежів (пункти 2.2, 2.3, 3.1, 4.1, 4.8 кредитного договору, додаток №3 до кредитного договору).

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб (пункт 2.4 кредитного договору).

Пунктом 4.12 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 300 днів з моменту перерахування коштів; дата повернення (виплати) кредиту 7 грудня 2024 року.

Згідно з пунктами 4.2, 4.10, 4.13-4.16 кредитного договору: нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (12 лютого 2024 року) до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору); реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 185 523,55%; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору (за весь строк кредитування) складає 34 000 грн і включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом; денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 2,5%; загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення цього договору складають 30 000 грн і включають у себе проценти за користування кредитом.

Із положень пункту 4.17 кредитного договору слідує, що обчислення денної процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, загальних витрат та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними та базуються на обраних позичальником умовах кредитування, зазначених в цьому договорі, і на припущенні, що цей договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки належним чином на умовах та у строки, визначені в цьому договорі.

У пункті 4.18 кредитного договору визначено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС:2,50 процентів = (ЗВСК:30000,00 грн / ЗРК:4000.00 грн) / t:300 днів?100%, де: ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях.

12 лютого 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» перерахувало кредитні кошти на банківський рахунок ОСОБА_1 (платіжна карта НОМЕР_1 ).

На підставі додаткових угод від 15 лютого 2024 року та 25 лютого 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало ОСОБА_1 додаткові кредитні кошти відповідно у розмірі 1 200 грн і 1 400 грн. Тоді ж ці кошти були перераховані позивачем на банківський рахунок ОСОБА_1 (платіжна карта НОМЕР_1 ).

ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 7 грудня 2024 року (день закінчення строку кредитування) розмір заборгованості склав 42 641 грн 75 коп., із яких 5 170 грн неповернутий кредит, 37 471 грн 75 коп. нараховані проценти.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір від 12 лютого 2024 року із додатковими угодами від 15 і 25 лютого 2024 року, на виконання яких ТОВ «Укр Кредит Фінанс» перерахувало на картковий рахунок відповідачки кредитні кошти у розмірі 6 600 грн, а та зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.

Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними в повному обсязі.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» слід стягнути заборгованість.

Водночас, суд неправильно визначив розмір заборгованості за кредитним договором.

У статті 1 Закону №1734-VІІ унормовано, що денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Відповідно до статті 8 Закону №1734-VІІ для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо) (частина друга). Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (частина третя). Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (частина п`ята).

В силу пункту 17 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1734-VІІ тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 24 грудня 2024 року), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5% (до 22 квітня 2024 року); протягом наступних 120 днів 1,5% (до 20 серпня 2024 року).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 12 Закону №1734-VІІ у договорі про споживче кредитування, зокрема, зазначається, денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

За змістом указаних правових норм денна процентна ставка це загальний показчик щоденних витрат споживача за споживчим кредитом у процентах від розміру виданого кредиту.

За договорами, які укладені зі споживачами після набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 24 грудня 2024 року), в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21 серпня 2024 року, денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення такого договору.

Денна процентна ставка розраховується у договорі про споживчий кредит за спеціальною формулою та залишається незмінною протягом усього строку кредитування за умови, що до договору не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

На час укладення ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 кредитного договору та внесення сторонами до нього змін щодо розміру кредиту (в лютому 2024 року) розмір денної процентної ставки був обмежений законом, а саме максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 2,5%. Саме у такому розмірі сторони розрахували денну процентну ставку в кредитному договорі, яка залишається незмінною протягом усього строку кредитування.

Суд першої інстанції не врахував указані норми закону та умови договору і дійшов помилкового висновку про те, що розмір денної процентної ставки не повинен був перевищувати 1%. При цьому суд помилкового ототожнив поняття «денна процентна ставка» та «процентна ставка за кредитом», у зв`язку з чим обчислена ним заборгованість не ґрунтується на договорі.

Водночас наданий товариством розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та є правильним. ОСОБА_1 не спростувала цей розрахунок належними та допустимими доказами.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення в частині розміру заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.

З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 490 грн, яка складається з 5 170 грн неповернутого кредиту та 25 320 грн нарахованих процентів.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено в цілому, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір: 2 422 грн 40 коп. за подання позову та 3 633 грн 60 коп. за подання апеляційної скарги, - а всього 6 056 грн.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.

Заочне рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2025 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (місцезнаходження 01133, мсто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38548598) 30 490 гривень заборгованості за кредитним договором і 6 056 гривень судового збору, а всього 36 546 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Турчин-Кукаріна І.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27